Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
09 липня 2026 року № 520/5112/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 код НОМЕР_3 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
-визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_2 у задоволенні рапорту від 26.01.2026 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами;
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиконання обов`язку в триденний строк направити запит до ТЦК та СП для проведення обстеження сімейного стану та складання акта обстеження сімейного стану військовослужбовця.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що мати є особою з інвалідністю II групи, стан її здоров`я значно погіршився, визначено потребу особи в постійному сторонньому догляді. Позивач є єдиним сином працездатного віку, рідний брат досяг пенсійного віку, інших членів сім`ї першого ступеня споріднення або другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати догляд немає. Позивач подав рапорт про звільнення з військової служби, але відповідач відмовив у задоволенні рапорту. 
Відповідач надав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.
Мати позивача- ОСОБА_2 - є особою з інвалідністю II групи (загальне захворювання), що підтверджено довідкою до акту медико- соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 328866 від 28.11.2024 року. Висновком лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) № 1598 від 16.01.2026 року, виданим ТОВ «МЕДУЗАС» (Україна), вказано: «Визначено потребу особи в постійному сторонньому догляді» через порушення функцій організму, які унеможливлюють самостійне пересування та самообслуговування.
Як зазначив позивач, він син матері працездатного віку (рідний брат досяг пенсійного віку), інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батько, дружина матері) або другого ступеня споріднення (рідні брати, сестри, онуки), які могли б здійснювати постійний догляд, не існує. Тому позивач є єдиною особою, яка реально може і зобов`язана здійснювати постійний сторонній догляд за нею. 
26 січня 2026 року позивач подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) за сімейними обставинами. До рапорту були додані документи, серед яких були надані також:
- копія довідки МСЕК серія 12ААГ № 328866 від 28.11.2024 року;
- оригінал/копія Висновку ЛКК № 1598 від 16.01.2026 року ТОВ «МЕДУ З АС»;
- копія акредитаційного сертифіката ТОВ «МЕДУЗАС».
Відповідач (військова частина НОМЕР_2 ) відмовив у задоволенні рапорту, надавши Відповідь від 23.02.2026р №949/3118. У відповіді відмову обґрунтовано тим, що у довідці МСЕК відсутня інформація про потребу в постійному догляді; висновок ЛКК виданий приватним закладом і засвідчений печаткою «для рецептів, довідок та лікарняних», що нібито не підтверджує статус ЛКК; акредитаційний сертифікат ТОВ «МЕДУЗАС» серія МЗ № 015338 закінчився 22.06.2024 року.
Виключний перелік підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби передбачений ст. 26 Закону № 2232-XII. 
Частина 4 ст. 26 Закону № 2232-XII визначає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії воєнного стану: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятої цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя. 
Відповідно до ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: 3) під час дії воєнного стану: військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці; військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років; виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати; утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи; виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати; необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи; необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів; необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами; якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану; якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року лютий 2014 року). 
Судом встановлено, що за результатами розгляду відповідачем поданого позивачем рапорту встановлено наступне: в пакеті документів Позивачем надано копію Довідки до акту медико соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 328866 від 28.11.2024 року виданої на ім`я ОСОБА_2 про встановлення другої групи інвалідності (захворювання загальне). В довідці інформація про потребу у постійному сторонньому догляді відсутня; до документів долучений Висновок ЛКК № 1598 від 16.01.2026 року про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватись та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду на ім`я ОСОБА_2 ( Визначено потребу особи в постійному сторонньому догляді) виданого ТОВ «МЕДУЗАС» Україна. Зазначений висновок затверджений печаткою для рецептів, довідок та лікарняних, що не підтверджує висновок ЛКК. Також в наданій копії акредитаційного сертифікату серія М3 № 015338 Міністерства охорони здоров`я України виданого ТОВ «МЕДУЗАС» Україна вказаний строк дії сертифікату з 23.06.2021 року до 22.06.2024 року, тобто станом на 23.02.2026 року не дійсний. 
На підставі вищевикладеного позивачу правомірно в задоволені рапорту було відмовлено та запропановано звернутись до Держаного медичного закладу з питань проходження лікарсько-консультативної комісії його матір`ю ОСОБА_2 . 
Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправними відмову військової частини НОМЕР_2 у задоволенні рапорту від 26.01.2026 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, є безпідставними, через що відсутні правові підстави для зобов`язання судом Військової частини НОМЕР_2 визнати протиправним відмову військової частини НОМЕР_2 у задоволенні рапорту позивача від 26.01.2026 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. 
В частині вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиконання обов`язку в триденний строк направити запит до ТЦК та СП для проведення обстеження сімейного стану та складання акта обстеження сімейного стану військовослужбовця суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, під час розгляду рапорту позивача від 26.01.2026 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, було встановлено відсутнісь документів, які підтверджують для звільнення з військової служби, у зв`язку з чим, відповідач правомірно дійшов висновку, що відсутні підстав для направлення запиту до ТЦК та СП для проведення обстеження сімейного стану та складання акта обстеження сімейного стану військовослужбовця. 
Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиконання обов`язку в триденний строк направити запит до ТЦК та СП для проведення обстеження сімейного стану та складання акта обстеження сімейного стану військовослужбовця, є безпідставними, через що відсутні правові підстави для зобов`язання судом Військової частини НОМЕР_2 направити запит до ТЦК та СП для проведення обстеження сімейного стану та складання акта обстеження сімейного стану військовослужбовця.
Враховуючи зазначені вимоги законодавств та існуючу судову практику Військова частина НОМЕР_2 вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного та керуючись ст. 162 КАС України.
Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 код НОМЕР_3 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії-залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.