РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2026 р. | м. Рівне | №460/12309/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача та третьої особи про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
| Головного управління ДПС у Рівненській області
до | ОСОБА_1
| про стягнення податкового боргу в сумі 6692,65грн,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні суду перебувала адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області(далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 6692,65грн.
Ухвалою суду від 10.08.2026 у справі №460/12306/26 прийнято відмову Головного управління ДПС у Рівненській області від позову, провадження у справі закрито.
Зазначена ухвала суду набрала законної сили 10.08.2026.
13.08.2026 від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, обґрунтована тим, що з метою захисту порушеного права ОСОБА_1 було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що було укладено договір про надання правничої допомоги від 10.07.2026. Згідно з п.2 цього договору розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу визначений сторонами у формі гонорару у фіксованій сумі 12000,00грн, що підтверджується договором, ордером, актом приймання-передачі наданих послуг. Співмірність розміру витрат та наданої допомоги підтверджується матеріалами справи. Представник відповідача просить суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00грн.
Враховуючи вимоги ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч.2 ст.252 КАС України).
У силу вимог п.10 ч.3 ст.2 КАС України, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є однією з основних засад адміністративного судочинства.
Згідно з ч.10 ст.139 КАС України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.3 ст.134 КАС України, для цілей судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких належать, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, визначаючи суму, що належить до відшкодування позивачу, суд застосовує критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) Європейський суд зазначив: "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999).
Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).
Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Під час встановлення розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом встановлено, що правову допомогу відповідачу у цій справі надавав адвокат Січкар Віталій Олегович згідно з ордером від 10.07.2026 серії ВК №1233855.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача долучено договір про надання правничої допомоги та представництва інтересів від 10.07.2026, акт виконаних робіт згідно з договором про надання правничої допомоги від 13.07.2026.
Загальна сума гонорару адвоката згідно із наданими документами становить 12000,00грн.
Відповідно до ч.1 ст.140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Як зазначено судом вище, в матеріалах справи є докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. 
Позивач, будучи обізнаним про заявлений розмір витрат на правничу допомогу, надав суду заперечення щодо неспівмірності розміру понесених відповідачем витрат. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Просить у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 (справа №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/20) судова колегія виснувала, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Враховуючи зазначену правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що долученими до матеріалів цієї справи доказами доведено факт надання адвокатом правничої допомоги відповідачу у межах розгляду цієї адміністративної справи, а тому заява представника відповідача підлягає до задоволення.
Водночас, визначаючи суму відшкодування, суд застосовує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
ЦІ ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи встановлені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, на переконання суду, заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації відповідачу за рахунок бюджетних асигнувань позивача у сумі 3000 грн, яка є розумно обґрунтованою. Стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у такому розмірі не становитиме надмірний тягар для державної установи.
У сукупності викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та задоволення заяви про стягнення судових витрат. 
Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.
Ухвалити у справі №460/12309/26 додаткове рішення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м.Рівне, Рівненська обл., 33023, ідентифікаційний код юридичної особи 44070166) 
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 

Рішення складено 20 серпня 2026 року

Суддя       О.М. Дудар