Справа № 740/2062/26 
Провадження № 2/740/1810/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

14 липня 2026 року       місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі – ТОВ «ФК «Ейс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У квітні 2026 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 15 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 782995391.
28.11.2018 між Первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 111 від 08.12.2020. Вказує, що строк дії цього договору неодноразово продовжувався, а предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. У подальшому 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023. 11.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 11/07/25-Е. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 до договору факторингу № 11/07/25-Е, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 28214,40 грн, з яких: 11200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17014,40 грн - заборгованість за відсотками. 
Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020 у розмірі 28214,40 грн, сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. 
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано з АТ «Універсал Банк» письмові докази. 
Від АТ «Універсал Банк» надійшла запитувана судом інформація.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки в судові засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав, не подавав відзиву на позов.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 15.10.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 782995391.
Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що кредит надається строком на 20 днів від дати укладення кредиту позичальником.
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,50 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов?язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення) (п. 1.4 Договору).
Відповідно до п. 1.5. Договору, Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. Договору, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього Договору.
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2D65M. Зокрема, 15.10.2020 ОСОБА_1 ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.
24.10.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 782995391 від 15.10.2020, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 200,00 грн з 24.10.2020 на строк дії договору № 782995391.
25.10.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 782995391 від 15.10.2020, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 500,00 грн з 25.10.2020 на строк дії договору № 782995391.
04.11.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 782995391 від 15.10.2020, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 500,00 грн з 04.11.2020 на строк дії договору № 782995391.
ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором та додатковими угодами, що підтверджується довідками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 15.08.2025 та платіжними дорученнями № 4f0daac8-3467-4800-85f2-cbbb29b8ae99 від 15.10.2020, № fc93ff9a-2a8b-4a20-ae8a-233e84a53760 від 24.10.2020, № 3ccad029-4ee4-41a5-89b0-6897c7673b33 від 25.10.2020, № 2ab00f55-66f3-498b-ac77-2a65bb4f3f8b від 04.11.2020.
На виконання ухвали суду від АТ «Універсал Банк» надійшов лист № БТ/Е-23687 від 04.06.2026, яким підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано карту № НОМЕР_1 , а також підтверджено зарахування на вказаний рахунок коштів у розмірі 10000,00 грн, 200,00 грн, 500,00 грн та 500,00 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року. Згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній.
Згідно з п. 1.3 указаного договору право вимоги це усі права клієнта за кредитним договором, у тому числі, права грошових вимог до боржників зі сплати суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався сторонами, востаннє до 31 грудня 2024 року шляхом підписання додаткових угод № 19, 26, 27, 31, 32.
Згідно з актом звірки між ТОВ «Манівео» і ТОВ «Таліон плюс» станом на 31.12.2020 фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимоги за реєстром прав вимоги № 111 від 08.12.2020.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 111 від 08.12.2020 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19456,00 грн, з яких: 11200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8256,00 - грн заборгованість за процентами.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених договором.
За змістом п. 1.3 указаного договору, право вимоги це усі права клієнта за кредитним договором, у тому числі, права грошових вимог до боржників зі сплати суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті № 4586 від 31.08.2023 ТОВ «Онлайн Фінанс» перерахувало ТОВ «Таліон Плюс» 2 470 667,26 грн як плату за відступлення права вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 11 від 31.08.2023.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023, на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020 у розмірі 28214,40 грн, з яких: 11200,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 17014,40 грн - заборгованість за процентами.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е строком до 31 грудня 2028 року.
У п. 1.1 вищевказаного договору передбачено, що за цим договором ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Згідно з платіжними інструкціями в національній валюті № 360 від 24.09.2025, № 357 від 19.09.2025, № 358 від 19.09.2025, № 355 від 18.09.2025, № 356 від 19.09.2025, № 317 від 12.08.2025, № 344 від 04.09.2025 ТОВ «ФК «Ейс» перерахувало ТОВ «Онлайн Фінанс» 5 677 850,80 грн як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025.
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020 у розмірі 28214,40 грн, з яких: 11200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17014,40 грн - заборгованість за відсотками.
Умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть у майбутньому, тобто після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірним, тобто такими, що породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами не виконав та кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020 у розмірі 28214,40 грн, з яких: 11200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17014,40 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується випискою з особового рахунку.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Отже, оскільки вказаний кредитний договір, який підписаний сторонами, є чинним у встановленому законом порядку, недійсним не визнавався, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «ФК «Ейс» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору та додаткових угод свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у позивача виникло право вимагати дострокового стягнення заборгованості в примусовому порядку.
Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 782995391 від 15.10.2020 у розмірі 28214,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладеного між АБ «Соломко та партнери» і ТОВ «ФК «Ейс»; копію додаткової угоди № 25770916210 від 01 вересня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 на суму 7000, 00 грн; копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю від 19 жовтня 2018 року адвоката Соломко О.В..
Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа «Немайстер проти Австрії»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з відповідача за надані позивачу послуги.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним.
Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 782995391 від 15 жовтня 2020 року у розмірі 28214 (двадцять вісім тисяч двісті чотирнадцять) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», адреса: вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, м. Київ, 02094, код ЄДРПОУ – 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Роздайбіда