Справа № 127/32499/25 
Провадження № 33/801/647/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 липня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника – адвоката Павленко Олени Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , через свого захисника - адвоката Павленко О.О. ,подав апеляційну скаргу, у якій просить справу закрити у зв`язку з відсутністю у діях складу правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що працівниками поліції було відмовлено ОСОБА_1 , у роз`ясненні прав та наданні правової допомоги, на чому він наполягав.
Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 , транспортним засобом та його зупинки.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також її захисник, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до статей 268, 294 КпАП України. 
Клопотання захисника Павленко О.О. про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, так поважність причин неприбуття в судове засідання ОСОБА_1 підтверджена документально, а їх неявка в судове засідання є повторною. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувались судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 478877 від 10.10.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 того ж дня - 10.10.2025 року о 01:15 год. в м. Вінниця, вул. Київська, 28, керував автомобілем BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у лікарні КНП «Вінницька обласна КПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», висновок 0636, чим порушив п. 2.5 ПДР.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою – поліцейським роти № 4 БУПП у Вінницькій області Козловським В.В.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 було відмовлено у наданні правової допомоги не заслуговують на увагу.
Процесуальні положення статті 268 КУпАП передбачають право фізичної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.
Даним правом ОСОБА_1 скористувався під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій.
При цьому, ні вищевказаною статтею, ні чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено участі захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд відхиляє.
Особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо самої зупинки та керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.
Так, під час перегляду відеоматеріалів з`ясовано, що фіксація подій починається з того моменту, коли ОСОБА_1 10.10.2025 року о 01:16 год. в м. Вінниця, вул. Київська, знаходився біля автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб перебував на проїзній частині дороги, а саме у лівій смузі для руху автомобілів. 
На відео зафіксовано також, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що їде до дому з м.Ізюм, тому дуже втомлений. 
При цьому на відео не зафіксовано того, що ОСОБА_1 висловлює заперечень щодо керування ним автомобілем, більше того він надав згоду, саме як водій, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
Твердження апелянта про те, що на відеозаписі відсутній безпосередній момент руху чи зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не спростовує встановлених судом обставин. Ні положення статті 251 КУпАП, ні положення статті 266 КУпАП, ні Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, не містять вимоги щодо обов`язкової безперервної відеофіксації факту руху транспортного засобу як єдиної та виключної умови доведення факту керування ним конкретною особою.
За змістом статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності. Встановлення факту керування транспортним засобом допускається на підставі сукупності доказів, а не виключно відеозапису моменту руху автомобіля. Відсутність на відеозаписі окремого фрагмента події сама по собі не свідчить про відсутність події правопорушення та не нівелює доказове значення інших наявних у справі доказів.
Те, що відеозапис розпочинається вже після зупинки автомобіля та складення матеріалів, не свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою службовою особою під час виконання службових повноважень, є самостійним джерелом. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про неправдивість відомостей, викладених у протоколі, їх викривлення чи фальсифікацію, матеріали справи не містять, а стороною захисту таких доказів не надано.
Наявний у матеріалах справи відеозапис підтверджує факт перебування біля транспортного засобу BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 лише ОСОБА_1 , який не висловлює жодної незгоди із діями працівників поліції, не зазначає про іншу особу, яка керувала транспортним засобом та вказує працівнику поліції, що він втомлений, оскільки їде автомобілем із міста Ізюм до дому.
Як правильно вказав суд першої інстанції ,стороною захисту не надано жодних відомостей про можливого іншого водія, а ніж ОСОБА_1 . Також із відеозапису вбачається, що після вимоги працівника поліції проїхати до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 просить надати йому можливість перепаркувати вказаний автомобіль, оскільки той знаходився на проїзній частині дороги, а саме у лівій крайній смузі.
Відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статтею 130 КпАП України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина її підтверджується, крім, власне протоколу про адміністративне правопорушення, також: 
?висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0636, 10.10.2025 року о 01:40 хв. проводився огляд ОСОБА_1 . Висновок огляду: ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, з клінічними ознаками алкогольного сп`яніння,
?рапортом працівника поліції, який узгоджується із викладеними у протоколі обставинами, 
?відеозаписами з місця проведення огляду, які велися на нагрудні бодікамери (відеореєстратори) працівників органу Національної поліції. 
На переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.
Зафіксовані обставини та поведінка водія свідчать про обґрунтованість висунутої водію підозри з боку працівників поліції щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
На думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція сторони захисту на уникнення останньої від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.
Також є безпідставними доводи скарги про відсутність у матеріалах справи пояснень свідків та самого ОСОБА_1 .
Апеляційний суд зазначає, що виходячи з приписів ч.2 ст.266 КУпАП якщо під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічний засіб відеозапису, залучення двох свідків не є обов`язковим і саме за таких обставин здійснювалася процедура фіксування цього адміністративного правопорушення. 
Також, відповідно до п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Керуючись нормами чинного законодавства, поліцейські у разі відмови водія від проведення огляду мають залучати двох свідків у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. В матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, відтак не було необхідності в залученні двох свідків для фіксації відмови та складання протоколу.
Також, згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення надання пояснень порушником є його правом, а не обов`язком. Свідки не є обов`язковими для самого факту складання протоколу, але їхні дані обов`язково вносяться до документа, якщо вони були присутні на місці події. 
Водночас керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
За наведених обставин ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2026 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Павленко Олени Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя          І.М. Стадник