Справа № 932/7903/25 
Провадження № 2/0203/361/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026 року        Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді – Єдаменко С.В.,
при секретарі – Пархоменко А.В.,
за участю представника позивача за первісним позовом 
представника відповідача за зустрічним позовом – адвоката Сироватко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, –
встановив:
11 липня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та відповідачкою, від імені якої за дорученням діяла ОСОБА_3 , було укладено договір найму (оренди) житла, за якою відповідачка передала позивачці в платне користування квартиру АДРЕСА_1 строком на 6 місяців. Відповідно до умов договору позивачка мала сплачувати за оренду квартири 15 000 грн. щомісячно. Крім того, згідно п. 3.2. договору оренди в день його укладання орендар був зобов`язаний внести гарантійну суму в розмірі 15 000,00 грн. На виконання цієї умови позивачка сплатила гарантійну суму, про що було складено акт приймання-передачі орендної плати та гарантійної суми. Протягом строку дії договору позивачка виконувала свої обов`язки як орендар квартири і претензій до неї від орендодавця не було. За місяць до закінчення строку дії договору оренди позивачка попередила відповідачку про те, що не має наміру продовжувати строк дії договору на наступний період. При виїзді з квартири позивачці було повернуло лише 2 000 грн. з гарантійної суми. Щодо 6 000 грн. утриманих з гарантійної суми в якості компенсації комунальних послуг за час проживання позивачки в квартирі жодних заперечень позивачка не має. Проте підстав для не повернення ще 7 000 грн. у відповідачки не було. Позивачка зверталась до відповідачки з письмовою претензією, в якій вимагала повернути зазначені кошти, проте поштове відправлення з претензією повернулось не врученим. На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідачки 7 000 грн. гарантійної суми за договором оренди квартири від 13 липня 2024 року, витрати про сплаті судового збору, а також витрати на оплату правової допомоги в розмірі 10 500 грн. (а.с. а.с. 1 – 10).
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра позовну заяву з додатками на підставі ст. 30 ЦПК України передано за виключною підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра за місцезнаходженням квартири, яка передавалась в оренду (а.с. 33).
Після надходження відповіді з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради від 30 вересня 2025 року щодо відсутності відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачки фізичної особи ОСОБА_2 (а.с.41), ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 листопада 2025 р. з викликом сторін (а.с. 42).
В судове засідання 19 листопада 2025 року з`явились представники сторін. 
Представником відповідача в підготовчому судовому засіданні подана зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка мотивована тим, що між сторонами дійсно був укладений договір оренди квартири, за яким позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) внесла гарантійну суму 15 000,00 грн. За умовами договору ця сума використовується для покриття матеріальних збитків майну орендованої квартири та інших витрат, які спричинені але не відшкодовані орендарем. Під час виїзду позивачки за первісним позовом (відповідачки за зустрічним позовом) було встановлено, що пилосос власниці, який надавався під час вселення в квартиру і був у справному стані, не працював, був залитий водою і не включався. У зв`язку з цим на підставі цін аналогічних пилососів недорогого сегмента з гарантійної суми було відраховано 4 000,00 грн. Також було виявлено, що одне з вікон у великій залі не відкривається в режимі провітрювання і потребує ремонту механізму відкриття. З цих підстав з гарантійної суми було утримано 1 000 грн. На порушення умов договору оренди квартири під час її звільнення не було здійснено належне прибирання: підлога була у смітті, килим у плямах, на меблях та підвіконнях був шар пилу. Тому з гарантійної суми було відраховано ще 2 000 грн. на послуги прибирання, які в такому випадку мають середньо-ринкову ціну від 2 000 до 4 000 грн. Таким чином, будь-яка заборгованість ОСОБА_2 перед до ОСОБА_1 відсутня. Крім того, було виявлено пошкодження килиму у великому залі, з якого було вирізано шматок, а також на якому були великі плями. Необхідність витрачати час на проведення ремонтних робіт, прибирання, а також через сварки з приводу виїзду з орендованої квартири відповідачці заподіяна моральна шкода. На підставі наведеного позивачка за зустрічним позовом просила стягнути з відповідачки за зустрічним позовом в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 186 грн. 71 коп., на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн., а також судові витрати (а.с. а.с. 49 – 55).
Судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 26 листопада 2025 року для вирішення питання щодо можливості прийняття зустрічної позовної заяви (а.с. 82).
26 листопада 2026 року відповідачкою за первісним позовом було подано додаткові докази у цивільній справі (а.с. а.с. 86 – 101).
В судове засідання 26 листопада 2026 року з`явились представники сторін. За клопотанням представника позивача за первісним позовом підготовче засідання було відкладено на 18 грудня 2025 року з метою надання їй можливості ознайомитись з додатково наданими доказами (а.с. 105).
В судове засідання 18 грудня 2025 року з`явились представники сторін. Судом було прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом, у зв`язку з чим суд ухвалив (а.с. 109 дія № 12) продовжувати розгляд цивільної справи в загальному позовному провадженні на підставі ч. 5 ст. 274 ЦПК України, відповідно до якої суд постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача належним чином подано зустрічний позов і відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 193 ЦПК України у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
У зв`язку з прийняттям зустрічної позовної заяви та продовженням розгляду цивільної справи в загальному позовному провадженні судом було призначене підготовче засідання у цивільній справі на 30 січня 2026 року (а.с. а.с. 111 – 112).
29 грудня 2025 року представником відповідачки за зустрічним позовом було подано відзив не зустрічну позовну заяву, в якому вона просила залишити його без задоволення, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. На день виїзду позивачки за первісним позовом (відповідачки за зустрічним позовом) з орендованої квартири їй не було пред`явлено жодних претензій щодо можливого заподіяння шкоди. До зустрічної позовної заяви також не додано жодних доказів реального заподіяння шкоди майну орендодавця. Фактично доводи зустрічного позову зводяться до небажання повертати частину гарантійної суми. Також, немає будь-яких доказів заподіяння моральної шкоди (а.с. а.с. 113 – 118).
В підготовче засідання 30 січня 2026 року з`явились представники сторін. В підготовчому засідання було оголошено перерву до 11 лютого 2026 року для надання можливості представнику відповідача за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) надати документи на підтвердження її повноважень як адвоката у зв`язку з тим, що розгляд цивільної справи продовжується в загальному позовному провадженні (а.с. 123).
11 лютого 2026 року від представників сторін надійшли заяви про проведення підготовчого засідання за їх відсутності (а.с. а.с. 125, 126).
В підготовче судове засідання 11 лютого 2026 року учасники справи не з`явились, враховуючи їх заяви, підготовче засідання було проведено без участі сторін. 
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 11 лютого 2026 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі № 932/7903/25 та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні 23 березня 2026 року (а.с. 130).
09 березня 2026 року через підсистему Електронний суд представником позивачки за зустрічним позовом (відповідачки за первісним позовом) адвокатом Бахарєвою Н.Ю. подано заяву про відкладення судового засідання (а.с. а.с. 134 – 135).
Судове засідання 23 березня 2026 року не відбулось через перебування судді у відрядженні. У зв`язку з цим розгляд цивільної справи було відкладено на 16 квітня 2026 року (а.с. 139).
В судове засідання 16 квітня 2026 року з`явились представники сторін.
Представник позивачки за первісним позовом (відповідачки за зустрічним позовом) підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві, проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом заперечувала через їх недоведеність.
Представник відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) проти задоволення позовних вимог за первісним позовом заперечувала, оскільки вважала, що у неї відсутні будь-які зобов`язання з повернення частини гарантійної суми, наполягала на задоволенні зустрічного позову та стягненні з відповідачки за зустрічним позовом (позивачки за первісним позовом) заподіяної матеріальної та моральної шкоди.
В судовому засіданні 16 квітня 2026 року було задоволено клопотання представника відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) про допит свідка, у зв`язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву до 27 квітня 2026 року. 
В судове засідання 27 квітня 2026 року з`явились представники сторін. Представник відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом), яка надала згоду на її допит в якості свідка, повідомила, що вона за довіреністю укладала спірний договір та безпосередньо спілкувалась з ОСОБА_1 . В день звільнення квартири було виявлено усі недоліки, зазначені в зустрічній позовній заяві (погане прибирання, пошкодження вікна та пилососа). У зв`язку з цим, було повернуто лише 2 000 грн. із гарантійної суми. З приводу пошкодженого пилососа було досягнуто згоди щодо надання іншого але в подальшому від цього відповідачка за зустрічним позовом відмовилась.
В судовому засіданні 27 квітня 2026 року розгляд цивільної справи було завершено.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
03 серпня 2021 року ОСОБА_2 видала довіреність на ім`я ОСОБА_3 , посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чалою Вікторією Олександрівною, за реєстром № 380. Відповідно до цієї довіреності ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 бути представником з будь-яких питань, що стосуються належної позивачці квартири   АДРЕСА_1 . Зокрема, їй надається право передавати квартиру в найм (оренду), укладати договори найму (оренди) на умовах та за суму на власний розсуд, отримувати орендну плату. Строк довіреності визначений до 03 серпня 2026 року (а.с. 47).
13 липня 2024 року між ОСОБА_2 , від імені якої діє Бахарєва Надія Олександрівна на підставі довіреності № 380 від 03 серпня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Чалою В.О., та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири (а.с. а.с. 12 – 17).
Відповідно до п.1.1. договору оренди квартири від 13 липня 2024 року орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування квартиру   АДРЕСА_1 строком на 6 місяців, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені у цьому договорі, та виконувати інші зобов`язання у строки, вказані у цьому договорі (а.с. 12).
В реквізитах сторін зазначено, що орендодавець зареєстрована за адресою:   АДРЕСА_2 (а.с. 16).
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.
Згідно ст. 249 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Згідно ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 1004 Цивільного кодексу України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.
Згідно ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона – власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Суд виходить з того, що надана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 довіреність надавала повноваження на укладання договору оренди квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_3 , в той час, які спірний договір укладений з посиланням на цю довіреність, стосується квартири в будинку АДРЕСА_3 .
Будь-як інші підстави для вчинення відповідного правочину ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 до суду не надані.
З таких обставин суд приходить до висновку, що договір оренди квартири від 13 липня 2024 року укладений особою, яка не мала права на його укладання.
При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона – власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Згідно ч. 3 ст. 810 Цивільного кодексу України до договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 811 Цивільного кодексу України договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 812 Цивільного кодексу України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 815 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 820 Цивільного кодексу України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.
Сторонами визнається, що перед заселенням в квартиру АДРЕСА_1 позивачка за первісним позовом сплатила 15 000 грн., з яких при її виїзді за згодою сторін було утримано 6 000,00 грн. в рахунок відшкодування спожитих комунальних послуг, а 2 000 грн. їй було повернуто.
З приводу зарахування решти 7 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди майну в квартирі та витрат на прибирання суд відзначає наступне. 
За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивачкою за зустрічним позовом не надано доказів заподіяння шкоди її майну відповідачкою за зустрічним позовом, оскільки самі по собі відомості про вартість певного майна, квитанції про придбання товарів та послуг, а також відомості про середній рівень цін на певні товари та послуги не свідчать про шкоду майну позивачки за зустрічним позовом та заподіяння саме такої шкоди відповідачкою за зустрічним позовом. Надана до зустрічної позовної заяви заява свідка підписана батьком позивачки за зустрічним позовом, тобто зацікавленою особою, тому його слід сприймати критично. З цим же мотивів, не може бути визнано достатнім доказом заподіяння шкоди показання представника позивачки за зустрічним позовом, надані нею як свідком. Слід зауважити, що жоден акт про можливу заподіяну шкоду під час звільнення орендованої квартири не складався. Посилання на вимоги договору щодо прибирання квартири перед звільненням не може бути враховане судом, через підписання договору оренди квартири не уповноваженою особою.
З таких умов, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає. 
В свою чергу, відмова в задоволенні зустрічної позовної заяви свідчить про відсутність підстав у відповідачки за первісним позовом не повертати позивачці за первісним позовом 7 000,00 грн., збережених без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України їх слід стягнути в судовому порядку. Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з із задоволенням позовних вимог за первісним позовом з відповідачки за первісним позовом на користь позивачки за первісним позовом підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 1). Витрати позивачки за зустрічним позовом у зв`язку з повною відмовою в його задоволенні відшкодуванню не підлягають.
При вирішенні питання щодо стягнення витрат позивачки за первісним позовом на правову допомогу суд виходить з наступного. 
Частиною 8 ст.141ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Позивачкою за первісним позовом до позовної заяви додано договір від 16 квітня 2025 року з ТОВ «Центр правової допомоги», який не є адвокатським бюро чи об`єднанням (а.с. 25). Саме на його підставі вона просила стягнути з відповідачки за первісним позовом 10 500, грн. Натомість, в судових засіданнях її інтереси представляла адвокат Сироватко Алла Михайлівна, яка діяла згідно ордеру серії АЕ № 1448426 від 26 листопада 2025 року, виданого на підставі договору від 26 листопада 2026 року б/н (а.с. 104). Будь-яких документів щодо розміру оплати послуг цього адвоката в матеріалах цивільної справи немає. Оскільки відшкодуванню в порядку ст. 137 ЦПК України підлягають витрати саме на оплату правової допомоги адвоката, а не будь-якого суб`єкта підприємництва, що надає юридичні послуги, не підлягають стягненню з відповідачки за первісним позовом витрати позивачки за первісним позовом на оплату правової допомоги.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 76, 81 – 83, 89, 95, 141, 158, 263 – 265, 268, 274, 289 ЦПК України, суд –
вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП – НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_5 ) гарантійну суму за договором оренди квартири в розмірі 7 000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп., а разом: 8 211 (вісім тисяч двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди – відмовити.

Сторони по справі:

позивачка за первісним позовом відповідачка за зустрічним позовом –  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_5 .
відповідачка за первісним позовом позивачка за зустрічним позовом –  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.
Повний текст рішення складено 10 липня 2026 року. 

Суддя    С.В. Єдаменко