П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/189/26
Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И Л А :

08 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування 5 місяців страхового стажу за період з 01.01.2004 по 28.05.2004;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати 5 місяців страхового стажу за період з 01.01.2004 по 28.05.2004 та зробити перерахунок пенсії з урахуванням 30 повних років страхового стажу.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення. Відповідно до отриманих довідок ОК-5 та ОК-7 до страхового стажу позивача не увійшов період роботи з 01.01.2004 до 28.05.2004. Листом від 11.11.2025 № 21194-17958/М-02/В-140025 відповідач відмовив в зарахуванні 5 місяців до страхового стажу, аргументуючи тим, що страхувальник не подавав звітність за 2004 рік, хоча підтвердив факт, що страхові внески роботодавцем сплачені по вересень 2004 року включно.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що за результатами проведеного аналізу відомостей, накопичених в реєстрі застрахованих осіб, встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах із страхувальником - ТОВ "Город" з 17.04.2003 по 28.05.2004. За результатами дослідження звітності, що сформована страхувальником ТОВ "Город" встановлено відображення відомостей про нарахування заробітної плати за квітень - грудень 2003 року. За 2004 рік, страхувальник не подавав звітність, зокрема за спірний період з 01.01.2004 по 28.05.2004, у зв`язку із чим відсутні підстави для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт наголосив, що страхувальник не подавав звітність за 2004 рік, зокрема за спірний період з 01.01.2004 по 28.05.2004. Враховуючи вищезазначене, підстави для зарахування до страхового стажу позивача період з 01.01.2004 по 28.05.2004 та перерахунку пенсії з урахуванням 30 повних років страхового стажу відсутні.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 2025 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену у відповідності до Закону № 2262.
Позивач, встановивши, що до її страхового стажу не зарахований період у ТОВ "Город" з 01.01.2004 по 28.05.2004, звернулась із відповідним запитом до відповідача.
Відповідач листом від 11.11.2025 року повідомив позивача, що страхувальник (ТОВ «Город») не подавав звітність за 2004 рік, проте страхові внески за спірний період сплачені. 
Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу щодо зарахування спірного періоду роботи до страхового, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме страхувальник несе обов`язок щодо подання до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації звіту за попередній рік. Відповідно, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником таких своїх обов`язків, а отже, відсутність звіту ТОВ «ГОРОД» 2004 рік не може бути підставою для не зарахування відповідних періодів до страхового стажу при призначенні пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача права на зарахування до страхового стажу періоду роботи у ТОВ "Город" з 01.01.2004 по 28.05.2004 ґрунтуються на тому, що страхувальник (ТОВ «Город») не подавав звітність за 2004 рік.
Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 , в період з 17.04.2003 по 28.05.2004 позивач працювала у ТОВ "Город" (запис № 6,7).
Статтею 14-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.
За змістом статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначено положеннями статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити відомості, зокрема частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.
Пунктом 5 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Положення відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Неподання страхувальником звітності або відсутність даних в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку не є підставою для позбавлення особи права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, а тому позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо подання уповноваженому органу достовірних відомостей про фізичних осіб, які працюють у них.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №343/659/17, на яку також посилається апелянт.
Крім того, відсутність посилання чи неточних записів у відомостях Реєстру застрахованих осіб не може бути підставою для невключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.
Вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №593/283/17, від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.
У постанові по справі № 340/1454/21 від 11.10.2023 року Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Як підтверджено матеріалами справи, хоча ТОВ «Город» не подавав звітність за 2004 рік, страхові внески ним за цей рік по вересень місяць сплачені (а.с.26-28).
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 12 січня 2026 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області– залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька
Суддя: О.В.Джабурія
Суддя: К.В.Кравченко