ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/218/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача (в режимі відеоконференції) – адвоката Карманової О.М., відповідача – не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Черкаси справу №925/218/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат» про стягнення 5084754 грн 43 коп.,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» звернувся, через систему «Електронний суд», в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат» (далі – відповідач), в якому просив стягнути, на підставі договору поставки № 27/06-2025 від 27.07.2025, 4516030 грн боргу, 30080 грн 35 коп. інфляційних втрат, 225801 грн 50 коп. штрафу за порушення строків оплати, 27833 грн 01 коп. 3% річних, 285009 грн 57 коп. пені та відшкодувати судові витрати.
Позов мотивовано порушенням відповідачем порядку та строків оплати товару за договором поставки № 27/06-2025 від 27.07.2025.
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 23.02.2026, 24.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/218/26 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, яке в подальшому, за клопотанням відповідача (вх. №4851/26 від 23.03.2026 року), відкладено на 14.04.2026.
Відповідач в особі представника подав, через систему «Електронний суд», відзив на позовну заяву (вх. №3890/26, а.с. 85-88), в якому заперечив обґрунтованість позовних вимог, вказав на неналежність наданих позивачем доказів, невідповідності підписів відповідача на видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, просив відмовити у задоволенні позову повністю.
Представник позивача подав:
до суду, засобами поштового зв`язку, 11.03.2026 заяву (вх. №4060/26, а.с. ), в якій надав суду на виконання ухвали суду від 23.02.2026 для долучення до матеріалів справи паперових копій (належним чином завірені) документи, що були подані до суду через Електронний суд;
через систему «Електронний суд», 12.03.2026 відповідь на відзив (вх. №4221/26, а.с.95-98) за змістом яких спростував доводи відповідача наведенні у відзиві на позовну заяву, зауважив, що видаткові накладні містять підписи представника відповідача, засвідчені відповідними печатками підприємства, просив задовольнити позов повністю;
через систему «Електронний суд», 14.04.2026 року заяву (вх. №6218/26, а.с. 168-170), в якій просив поновити строк на подання клопотання про витребування доказів та зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області направити на адресу Господарського суду Черкаської області належним чином завірені копії податкових декларацій з податку на додану вартість з реєстром виданих та отриманих податкових накладних за період з 01.09.2025 по 31.12.2025, що подані ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат», у зв`язку з попередньою відмовою Головного управління ДПС у Черкаській області надати дані докази на запит позивача.
Ухвалами суду від 14.04.2026, 20.05.2026 задоволено заяву позивача (вх. № 6218/26 від 14.04.2026), поновлено строк на подачу клопотання про витребування доказів по справі, зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області надати суду докази, зазначені в ухвалі суду від 14.04.2026, уповноважено представника позивача на отримання витребуваних доказів, відкладено підготовче засідання на 21.05.2026, забезпечено участь в підготовчому засіданні для представника позивача – адвоката Веретельник О.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за його клопотанням.
Представник Головного управління ДПС у Черкаській області подав, через систему «Електронний суд», 20.05.2026 клопотання (вх. №8671/26а.с. 203), про надання на виконання ухвали суду від 14.04.2026 копій податкових декларацій на додану вартість з реєстром виданих та отриманих податкових накладних за період з 01.09.2025 по 31.12.2025, поданих ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» до ГУ ДПС у Черкаській області.
Ухвалою суду від 21.05.2026 долучено надані Головним управлінням ДПС у Черкаській області докази (ухвалою суду в протоколі судового засідання) , закрито підготовче провадження у справі №925/218/26, призначено розгляд справи по суті на 23.06.2026; забезпечено участь в судовому засіданні для адвоката Веретельник О.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за клопотанням.
Представник позивача подав, через систему «Електронний суд», 15.06.2026 пояснення (вх. №10180/26) в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням доказів наданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області.
В судове засідання 23.06.2026 відповідач явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до довідки про доставку електронного листа з ухвалою суду від 21.05.2026 року до його електронного кабінету (а.с. 247), причини неявки не повідомив.
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 23.06.2026 представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у позові та просив задовольнити їх у заявленому розмірі повністю.
Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні 23.06.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
27.06.2025 позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт», як постачальник, та відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Черкаський м`ясокомбінат”, як покупець, уклали договір поставки №27/06-2025, з урахуванням погодженого 27.06.2025 протоколу узгодження розбіжностей (далі – Договір, а.с. 25-36,68-70), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався постачити покупцю продукти найменування, перелік характеристики, обсяг, ціна яких визначені в специфікації, а покупець - прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.
У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:
п. 3.1. – розрахунок за товар здійснюється в безготівковій формі,шляхом перерахування покупцем коштів на поточний банківський рахунок постачальника, вказаний у розділі 15 цього договору. Оплата по договору за поставлений товар здійснюється покупцем згідно цін вказаних у видаткових накладних які повинні відповідати специфікації, що була узгоджена та діяла на момент поставки товару. Оплата вартості товару здійснюється покупцем на умовах післяоплати 100% вартості покупцем протягом 21 календарного дня з дати поставки;
п. 4.8. – право власності на товар переходить від постачальника до покупця після прийняття покупцем товару та підписання видаткових накладних;
п. 7.8. – за порушення покупцем строків розрахунків за поставлений товар, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно оплаченої ціни товару за кожен день прострочення, а якщо прострочення триває більше 30 календарних днів, покупець додатково до пені сплачує постачальнику штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості. Прострочення покупцем оплати товару дає постачальнику право призупинити подальшу поставку товару до моменту повної сплати покупцем суми заборгованості та нарахованих штрафних санкцій або в односторонньому порядку змінити умови опрлати товару на 100% передоплату;
п. 12.1. – договір вважається укладеним і набирає чинності після його підписання сторонами та дії протягом строку, вказаного в специфікації (додаток №1).
Договір, протокол узгодження розбіжностей підписані представниками обох сторін, їх підписи посвідчені їхніми печатками.
Додатком №1 до Договору є Специфікація (а.с 36 на звороті-37) на поставку товару: яйце куряче столове категорія перша (М) за ціною 5 грн 10 коп за шт. та яйце куряче столове за ціною 5 грн 30 коп за шт. Пунктами 2,7 Специфікації сторони погодили, що загальна ціна договору становить суму усіх видаткових накладних; договір набирає чинності з дати його підписання, та діє до 31.12.2025, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за договором , у тому числі в частині нарахування та сплати штрафних санкцій та поставки товару – до повного виконання.
За твердженнями позивача та наявних у справі 
видаткових накладних: № КПЯСВ048263 від 07.10.2025 на суму 899280 грн., № КПЯСВ050703 від 20.10.2025 на суму 1023840 грн., № КПЯСВ052981 від 30.10.2025 на суму 1159230грн., № КПЯСВ054854 від 10.11.2025 на суму 813600грн., № КПЯСВ056161 від 17.11.2025 на суму 849600 грн., № КПЯСВ057640 від 24.11.2025 на суму 928800грн., № КПЯСВ059042 від 01.12.2025 на суму 964800 грн., (а.с. 18-24),
відповідних товарно-транспортних накладних: № КПЯСВ048263 від 07.10.2025, № КПЯСВ050703 від 20.10.2025, № КПЯСВ052981 від 30.10.2025, № КПЯСВ054854 від 10.11.2025, № КПЯСВ056161 від 17.11.2025, № КПЯСВ057640 від 24.11.2025, КПЯСВ059042 від 01.12.2025 (а.с. 18-24 на звороті), 
податкових накладних: № 43452/1 від 06.10.2025, №45619/1 від 20.10.2025, №47253/1 від 30.10.2025, №49343/1 від 10.11.2025, №50326/1 від 17.11.2026, №51349/1 від 24.11.2025, №53795/1 від 01.12.2025(а.с.108- 114),
податкових декларацій з податку на додану вартість: за вересень 2025 року , за жовтень 2025 року, за листопад 2025 року, за грудень 2025 року (а.с. 206-213, 215-219,221-226,228-233) вбачається, що за замовленням відповідача позивач поставив відповідачу товар-яйця курячі столові за Договором на загальну суму 6639150грн. 20 коп., які відповідач отримав без зауважень, погодив у видаткових накладних, однак, оплатив частково на суму 2123120 грн. платіжними інструкціями: №7809 від 06.10.2025 на суму 899280грн, №8628 від 14.11.2025 на суму 1023840 грн, №9041 від 03.12.2025 на суму 100000 грн, №9379 від 20.12.2025 на суму 100000 грн.
Відповідач отриманий товар на суму 4516030 грн. в порушення умов Договору не оплатив, 27.01.2026 в листах № 27/01 підтвердив невиконані зобов`язання перед позивачем з оплати отриманого товару, гарантував сплату заборгованості у загальному розмірі 4516030 грн. на умовах розстрочення її сплати: на шість місяців по 752671 грн 66 коп з 15.02.2026 по 15.08.2026, на вісім місяців по 564503 грн 75 коп з 27.02.2026 по 27.09.2026 (а.с.73, 144), однак відповідні проплати не здійснив, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом та його розглядом.
Відповідач на підтвердження заперечень проти позову лише після звернення позивача за ним позовом до суду вказав про неналежність наданих позивачем доказів у справу, відсутність обов`язку зі сплати отриманого товару за вказаними видатковими накладними.
Також за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував 30080 грн 35 коп. інфляційних втрат, 225801 грн 50 коп. штрафу за порушення строків оплати, 27833 грн 01 коп. 3% річних, 285009 грн 57 коп. пені.
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки №27/06-2025 від 27.06.2025, з урахуванням погодженого 27.06.2025 протоколу узгодження розбіжностей, вимоги позивача, заперечення відповідача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.
Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, послуг, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, загальні положення про послуги визначені главою 63, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір – розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, забезпечення виконання зобов`язання у виді поруки параграфом 3 глави 49, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Норми глави 16 розділу IV книги І ЦК України врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611);
особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614);
у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється (ст. 615).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638).
Главою 54 врегульовано загальні положення купівлі-продажу, поставки, зокрема:
за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655);
покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692);
за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК).
Враховуючи вищевикладене суд вбачає, що 27.06.2025 сторонами укладено договір поставки №27.06-2025, з урахуванням погодженого 27.06.2025 протоколу узгодження розбіжностей, який ними виконувався.
Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що розрахунок за товар здійснюється в безготівковій формі,шляхом перерахування покупцем коштів на поточний банківський рахунок постачальника, вказаний у розділі 15 цього договору. Оплата по договору за поставлений товар здійснюється покупцем згідно цін вказаних у видаткових накладних які повинні відповідати специфікації, що була узгоджена та діяла на момент поставки товару. Оплата вартості товару здійснюється покупцем на умовах післяоплати 100% вартості покупцем протягом 21 календарного дня з дати поставки.
Товар за Договором був отриманий відповідачем на суму 6639150 грн. без зауважень відповідно до даних видаткових накладних: № КПЯСВ048263 від 07.10.2025, № КПЯСВ050703 від 20.10.2025, № КПЯСВ052981 від 30.10.2025 , № КПЯСВ054854 від 10.11.2025, № КПЯСВ056161 від 17.11.2025, № КПЯСВ057640 від 24.11.2025, № КПЯСВ059042 від 01.12.2025, відповідних товарно-транспортних накладних, податкових накладних: № 43452/1 від 06.10.2025, №45619/1 від 20.10.2025, №47253/1 від 30.10.2025, №49343/1 від 10.11.2025, №50326/1 від 17.11.2026, №51349/1 від 24.11.2025, №53795/1 від 01.12.2025 та даних податкових декларацій з податку на додану вартість Головного управління ДПС у Черкаській області: за вересень 2025 року, за жовтень 2025 року, за листопад 2025 року, за грудень 2025 року щодо відповідача, однак, оплачено частково на суму 2123120 грн.
Борг у розмірі 4516030 грн. відповідачем у встановлені Договором строки, гарантовані строки розстрочення останнім не оплачено, в подальшому заперечено з підстав підписання видаткових накладних неповноважним представником, невідповідності даних в товарно-транспортних накладних.
Суд заперечення відповідача про безпідставність вимог позивача оцінює критично оскільки всі вимоги позовної заяви відповідають умовам погодженого та підписаного сторонами договору поставки №27.06-2025 від 27.06.2025, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, які узгоджуються з нормами діючого законодавства України тому відхиляє їх. 
Щодо твердження відповідача, що підписані неповноважним представником відповідача видаткові накладні не встановлюють обов`язок їх оплати, оскільки підписантом документів є лише директор Іванченко О.Л. судом враховано позицію Верховного Суду викладену в постанові від 29.01.2020 року у справі № 916/922/19, де вказано, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).
Суд касаційної інстанції звертав увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 01.03.2023 у справі № 910/6210/20, від 22.08.2023 року № 910/14570/21.
Отже, наявність і розмір основного боргу в сумі 4516030 грн. позивачем доведені належними, достатніми та допустимими доказами, а тому підлягає до стягнення в судовому порядку.
Також суд зауважує, що відповідач не заявляв клопотань про призначення експертизи, не надав контрдоказів підроблення документів та не довів їх недопустимість у розумінні статей 76- 79 ГПК України. Самі по собі сумніви сторони без належного доказового підтвердження не можуть бути підставою для відхилення доказів.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).
Також як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №450/2286/16-ц (провадження №61-2032св19) добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання у сумі 4516030 грн позивачем також заявлено до стягнення з відповідача, на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 285009 грн. 57 коп., 225801 грн 50коп – 5% штрафу; на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 30080 грн. 35 коп інфляційних втрат, 27833 грн 01 коп 3% річних, а саме:
за видатковою накладною № КПЯСВ050703 від 20.10.2025 на суму боргу 1023840 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 2608 грн. 69 коп. нарахованої за період з 11.11.2025 по 13.11.2025; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 252 грн.45 коп. 3% річних нарахованих за період з 11.11.2025 по 13.11.2025; 
за видатковою накладною № КПЯСВ052981 від 30.10.2025 на суму боргу 1159230 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 10830 грн. 07коп. нарахованої за період з 22.11.2025 по 02.12.2025; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 1048 грн.07 коп. 3% річних нарахованих за період з 22.11.2025 по 02.12.2025; на суму боргу 1059230 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 15293 грн. 54 коп. нарахованої за період з 03.12.2025 по 09.12.2025; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 1480 грн.02 коп. 3% річних нарахованих за період з 03.12.2025 по 09.12.2025; 2118 грн 46 коп. інфляційних втрат нарахованих за грудень 2025 року; на суму боргу 959230 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 49958грн. 80 коп. нарахованої за період з 20.12.2025 по 29.01.2026; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 4888 грн.13 коп. 3% річних нарахованих за період з 20.12.2025 по 29.01.2026; 6714 грн 61 коп. інфляційних втрат нарахованих за січень 2026 року;
за видатковою накладною № КПЯСВ054854 від 10.11.2025 на суму боргу 813600 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 54812 грн. 12 коп. нарахованої за період з 02.12.2025 по 19.02.2026; підставі п. 7.8 Договору штрафу 5% в сумі 40680грн.; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 5349 грн.70 коп. 3% річних нарахованих за період з 02.12.2025 по 19.02.2026; 7333 грн 79 коп. інфляційних втрат нарахованих за грудень 2025 року-січень 2026 року;
за видатковою накладною № КПЯСВ056161 від 17.11.2025 на суму боргу 849600 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 52186 грн. 39 коп. нарахованої за період з 09.12.2025 по 19.02.2026; підставі п. 7.8 Договору штрафу 5% в сумі 42480грн.; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 5097 грн.60 коп. 3% річних нарахованих за період з 09.12.2025 по 19.02.2026; 7658 грн 29 коп. інфляційних втрат нарахованих за грудень 2025 року-січень 2026 року;
за видатковою накладною № КПЯСВ057640 від 24.11.2025 на суму боргу 928800 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 51529 грн. 32 коп. нарахованої за період з 16.12.2025 по 19.02.2026; підставі п. 7.8 Договору штрафу 5% в сумі 46440 грн.; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 5038 грн. 42 коп. 3% річних нарахованих за період з 16.12.2025 по 19.02.2026; 6501 грн 60 коп. інфляційних втрат нарахованих за січень 2026 року;
за видатковою накладною № КПЯСВ059042 від 01.12.2025 на суму боргу 964800 грн. на підставі п. 7.8 Договору пені в сумі 47790 грн. 64 коп. нарахованої за період з 23.12.2025 по 19.02.2026; підставі п. 7.8 Договору штрафу 5% в сумі 48240 грн.; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 4678 грн. 62 коп. 3% річних нарахованих за період з 23.12.2025 по 19.02.2026; 6753 грн 60 коп. інфляційних втрат нарахованих за січень 2026 року.
Пунктом 7.8. Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) сторони обумовили, що за порушення покупцем строків розрахунків за поставлений товар, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно оплаченої ціни товару за кожен день прострочення, а якщо прострочення триває більше 30 календарних днів, покупець додатково до пені сплачує постачальнику штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості. Прострочення покупцем оплати товару дає постачальнику право призупинити подальшу поставку товару до моменту повної сплати покупцем суми заборгованості та нарахованих штрафних санкцій або в односторонньому порядку змінити умови оплати товару на 100% передоплату.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Виконання зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум пені, штрафу, 3 % річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 536, 549 - 552, 610-612, 614, 625 ЦК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, п.п. 6.2., 6.3. Договору, їх розрахунки позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, судом перевірено судом перевірені із застосуванням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в ІПС LIGA 360, з урахуванням методики розрахунку, доведеної судам листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р і рекомендацій викладених в п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 07.12.2013 № 14, спірні суми пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат, нараховані відповідно до умов Договору, на фактичні суму боргу, з урахуванням здійснених відповідачем проплат, їх суд вважає правильними. Відтак вимоги позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у обрахованих позивачем розмірах. 
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).
Враховуючи положення ч.1ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладених обставин справи, умов Договору та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача вважає обґрунтованими, позов задовольняє повністю. 
На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 61017 грн. 05 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат», ідентифікаційний код юридичної особи 44785285, місцезнаходження: 18029, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Панченка Олексія, буд. 15, кв. 512, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт", ідентифікаційний код юридичної особи 32619343, місцезнаходження: 09623, Київська обл., Білоцерківський район, с. Ромашки, вул. Покровська, буд. 22А - 4516030 грн. боргу, 30080 грн 35 коп. інфляційних втрат, 225801 грн 50 коп. штрафу 5%, 27833 грн 01 коп. 3% річних, 285009 грн 57 коп. пені, 61017 грн. 05 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 07.07.2026.

Суддя В.М. Грачов