Провадження номер 2/741/684/26
Єдиний унікальний номер 741/301/26

РІШЕННЯ
іменем України

07 вересня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого судді Крупини А.О.,
за участю секретаря судового засідання Богдан Н.О., 
представника позивача адвоката Середи Д.А., 
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Гунька О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 

УСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року представник позивача адвокат Середа Д.А., діючи від імені та представляючи інтереси позивача, звернувся до суду з указаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04 червня 2011 року позивач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , їх шлюб було розірвано відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2016 року у справі № 741/1464/16, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області було зроблено актовий запис за № 87.
Від шлюбу сторони у справі мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом Носівського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 року (справа № 741/453/19) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2019 року і до досягнення сином повноліття. 
З часу винесення рішення про стягнення аліментів відбулись зміни в сімейному стані позивача, а саме: 02 лютого 2024 року ОСОБА_2 одружився зі ОСОБА_4 , та у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина – донька ОСОБА_5 . Разом з цим, у ОСОБА_6 від першого шлюбу є син – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з ними та перебуває на утриманні позивача.
З травня 2025 року позивач залишився без роботи та заробітку, а з 15 листопада 2025 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу за мобілізацією та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
У зв`язку зі зміною сімейного та матеріального стану (служба в ЗСУ, наявність інших утримуваних осіб) позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 року у справі № 741/453/19, та стягувати з нього ( ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ? частини до 1/6 частини заробітку (доходу) платника щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Ухвалою судді від 27 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (подання до Носівського районного суду Чернігівської області документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1064 грн 96 коп.) (а. с. 17).
10 березня 2026 року відкрито позовне провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Одночасно, відповідачу було установлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення указаної ухвали (а.с.34).
Сторона відповідача не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву у справі протягом часу, встановленого судом.
Ухвалою суду від 29 червня 2026 року підготовче провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 вересня 2026 року. 
У судовому засіданні представник позивача адвокат Середа Д.А. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, які зазначені у ньому, та просив їх задовольнити. Пояснив, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_2 у позивача змінився сімейний, а відтак, і матеріальний стан. У силу закону в нього виникли обов`язки по утриманню нових членів сім`ї: дружини та спільної доньки ОСОБА_5 , а також неповнолітнього сина дружини від іншого шлюбу. Сімейний дохід складається винятково з його (позивача) грошового забезпечення як військовослужбовця, без бойових виплат. Таким чином, зміна як матеріального, так і сімейного стану, яка відбулась, є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовувала тим, що сплачувані позивачем аліменти забезпечували лише першочерговий (мінімальний) рівень забезпечення дитини. Востаннє вона отримувала аліменти у листопаді 2025 року, розмір яких складав близько 3000 грн. У березні 2026 року вона зверталась на особистому прийомі до державного виконавця Ніжинського відділу ДВС з приводу виникнення заборгованості по аліментах, однак це не вплинуло на ситуацію, розмір заборгованості продовжує збільшуватись. При цьому, наразі вона втратила роботу. 
Представник відповідача адвокат Гунько О.Ю. з позовом не погодився та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки сама по собі зміна сімейного та матеріального стану позивача не є підставою для задоволення позову. Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого матеріального стану, а, навпаки, встановлено збільшення його доходів, тому представник позивача вважає, що підстави для зменшення аліментів відсутні. У позивача відсутній обов`язок нести будь-які витрати на утримання сина дружини від іншого шлюбу, який має свого біологічного батька.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань сповіщався належним чином шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями Укрпошти, а також в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», про причини неявки до суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом установлено, що 04 червня 2011 року подружжя ОСОБА_8 уклало шлюб, який було зареєстровано у виконкомі Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, про що свідчить актовий запис за № 5 (а.с. 7, 69).
Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_2 про народження є позивач по справі ОСОБА_2 (а.с.6).
Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 20 грудня 2016 року, шлюб, зареєстрований 4 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було розірвано (а.с. 7, 69).
19 липня 2017 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 , унаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_12 (копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ) (а.с.8).
21 березня 2019 року судовим наказом Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/453/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2019 року і до досягнення сином повноліття (а.с.9, 26).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 , батьком якої значиться ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_13 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ) (а.с.10). Водночас, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).
Довідкою від 15 листопада 2025 року військової частини НОМЕР_1 стверджується, що по дату її видачі (16 лютого 2026 року) старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі (а.с.14).
З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Індивідуальні відомості про застраховану особу, форма ОК-7, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , за звітний 2025 рік, убачається наявність у ОСОБА_2 доходу за січень-квітень у розмірі 88089 грн 73 коп., відомості про доходи за період з травня по грудень 2025 року відсутні (а.с.12,13).
З відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованою фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи, від 07 вересня 2026 року щодо ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2025 року по 2 квартал 2026 року убачається про наявність сталого (постійного) доходу, починаючи з грудня 2025 року та по червень 2026 року, джерело виплати: військова частини НОМЕР_1 ; код та назва ознаки доходу: 185 – виплата військовослужбовцям. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Аналогічні висновки містяться також і в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Особа, яка сплачує аліменти, – платник аліментів – вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Отже, у зв`язку зі зміною сімейного стану змінюється і матеріального становища платника аліментів. При цьому, під зміною сімейного стану розуміється, зокрема, поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати і які фактично знаходяться на її утриманні.
Суд з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Згідно з приписами ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Одруження позивача ОСОБА_2 та народження в нього ще однієї дитини (доньки ОСОБА_14 ) після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 є тією обставиною, яка свідчить про зміну як сімейного, так і матеріального стану позивача, що тягне за собою збільшення кола осіб, які потребують матеріального забезпечення з боку позивача, та безпосередньо впливає на його фінансові можливості. Указане, вочевидь, є причиною додаткових матеріальних витрат з бюджету сім`ї, з огляду на що суд робить висновок про наявність зміни сімейного стану позивача.
Це є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що сам факт народження дитини, без надання позивачем доказів погіршення його майнового стану, не дає підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів.
З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на зміну сімейного і матеріального стану платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, має стабільний постійний заробіток, значно вищий за мінімальну заробітну плату, а також, беручи до уваги мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів, який може бути призначений на дитину, ураховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд уважає за можливе задовольнити позовні вимоги, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2019 року у справі № 741/453/19 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки суд вважає встановленим факт зміни сімейного та матеріального стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів.
На переконання суду, саме вказаний розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 забезпечить рівність прав усіх дітей позивача на утримання від батька. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Указаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого законодавством на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Причому, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача не призведе до зменшення розміру отримуваних ОСОБА_1 до листопада 2025 року аліментів, оскільки щомісячний розмір доходу ОСОБА_2 за грудень 2025 року – червень 2026 року більше ніж у чотири рази перевищує мінімальну заробітну, встановлену Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року - 8647 грн. 
Окрім того, суд ураховує, що відповідачка не позбавлена права згодом змінити розмір аліментів за наявності підстав, передбачених статтею 192 СК України
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВС України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
До закінчення судових дебатів, керуючись. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача адвокат Середа Д.А. зробив заяву про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, указавши, що докази понесення таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1064 грн 96 коп., сплачений відповідно до платіжної інструкції від 02 березня 2026 року (а.с.28).
Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України та ст. ст. 141, 180-183, 185, 191 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 року у справі № 741/453/19 щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягненням дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн 96 коп. у рахунок повернення коштів по сплаті судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відомості про сторони у справі: 
позивач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 07 вересня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА