справа № 566/779/26
провадження №2-а/566/12/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року   селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області 
у складі: одноособово судді Лободзінського А.С.,
за участю секретаря судового засідання Подолець Ю.В.,
представинка відповідача Гросси Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області у режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, в якому просив скасувати, як незаконну, винесену відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7257727 від 25.05.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.
В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1.а ПДР, а саме, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Однак, позивач стверджує, що користувався та пред`явив поліцейським для перевірки посвідчення водія з Єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія», де воно відображається, як чинне. А тому, він був переконаний, що на законних підставах керує транспортним засобом. За таких обставин, вважає що у його діях відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. Проте його пояснення працівники поліції до уваги не взяли та винесли відносно нього оскаржувану постанову.
Від відповідача Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на встановлення факту порушення ОСОБА_1 п.п.2.1.а, що підтверджується копією постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 13.02.2026, згідно з якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Згідно з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 у судове засідання для розгляду справи не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнає. Крім цього, згідно з даними Інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 17.03.2026 сплатив штраф у розмірі 17000,00 грн за вищевказаною постановою. А тому, усе вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 достовірно знав про стягнення, накладене на нього судом у виді позбавлення його правом керування транспортними засобами, або зобов`язаний був знати, що не звільняє його від адміністратвиної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП. Відтак винесену відносно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП управління вважає законною, у зв`язку з чим, в задоволенні позову просило відмовити. Таку ж позицію сторони відповідача було наведено та обґрунтовано у запереченні на відповідь на відзив, яке було подано через систему «Електронний суд» 20.08.2026.
23.06.2026 через систему «Електронний суд» за підписом представника позивача – адвоката Степанюка О.В. надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача зазначила, що відповідачем у порушення ст.. 77 КАС України не доведено правомірності винесеної постанови, а тому позов слід задовольнити повністю. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.
З`ясувавши зміст позовних вимог і доводів сторін, а також проаналізувавши досліджені у ході судового розгляду докази, суд встановив факти, які у взаємозв`язку із застосованими до них нормами права, що регулюють відповідні правовідносини, дають підстави для висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що постановою поліцейського Відділення поліції №3 (м. Заставна) Чернівецього районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції Янчика Дмитра Олеговича у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2316882 від 05.06.2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Як встановлено в суді, поліцейським під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, здійснювалось фіксування (відеозапис) на портативний нагрудний відеореєстратор.
Дослідженням відеозапису встановлено, що поліцейськими зафіксовано перебування ОСОБА_1 у якості водія автомобіля марки «Opel Zafira» НОМЕР_1 25.05.2026 о 20 год 05 хв. Тобто чітко зафіксовано особу водія ОСОБА_1 та перебування його за кермом автомобіля. Жодних заперечень щодо керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 поліцейському не висловлював.
У ході спілкування ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія у додатку «Дія». Однак поліцейським, згідно з даними Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами.
Так, згідно з копією постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 13.02.2026, яка набрала законної сили 24.02.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У даній постанові також зазначено про те, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання своєї вини. (а.с. 21-22)
При вирішенні цього адміністративного спору суд враховує, що імперативне правило, яке передбачене ч.2 ст. 77 КАС України щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень по доказуванню правомірності прийнятого ним рішення, не звільняє позивача від обов`язку також доводити ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог.
Будь-яких інших належних і допустимих доказів, крім досліджених в суді відеозаписів та письмових матеріалів, сторонами до суду не подано. 
Посилання позивача на те, що він, ОСОБА_1 , не знав про судове рішення, яким його позбавлено права керування транспортними засобами, суд відхиляє, оскільки матеріали справи свідчать про зворотнє. Зокрема, у постанові Млинівського районного суду Рівненської області від 13.02.2026 зазначено про те, що  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання своєї вини. Також, згідно з витягом з Інформаційного порталу НПУ, який було долучено відповідачем до відзиву на позов вбачається, що ОСОБА_1 17.03.2026 сплатив штраф у розмірі 17000,00 грн за вищевказаною постановою, згідно з якою його було позбавлено права керування строком на 1 рік. (а.с. 21-23) А отже, був ознайомлений із стягненням, яке було на нього накладено.
Крім того, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, особа, яка є учасником відповідного провадження, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та вживати розумних заходів для з`ясування результатів розгляду справи. При цьому незнання про встановлене судом обмеження права керування транспортними засобами не звільняє особу від обов`язку його дотримуватися та не може бути підставою для висновку про неправомірність притягнення її до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, аналіз досліджених в суді доказів дає підстави для висновку, що доводи відповідача є переконливими і підтверджують обставини, наведені у відзиві, на які відповідач посилається у якості заперечень проти позову. Це у свою чергу підтверджує відображені в оскаржуваній постанові факти вчинення ОСОБА_1 порушення п.п.2.1.а ПДР, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП
Натомість обставини, на які позивач ОСОБА_1 покликався у своєму позові, як підставу позовних вимог, свого підтвердження не знайшли. 
З урахуванням вищенаведеного у сукупності, суд висновує, що відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області доведено законність винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим, підстав для її скасування немає. А тому, у задоволенні позову ОСОБА_1 , слід відмовити у повному обсязі.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст.286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а учасниками розгляду справи, які були відсутні на проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання його копії.
Повне судове рішення складено 15.09.2026.

Суддя      А.С. Лободзінський