Справа № 302/722/26 
Провадження № 2-о/302/59/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(у повному обсязі)

23 липня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді Готри В. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Сити Л. М., 
представниці заявниці ОСОБА_1 – адвокатки Гренджі В. Ю., 
заінтересованої особи ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей,
у с т а н о в и в:
У червні 2026 року заявниця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатка Гренджа В. Ю., заінтересовані особи ОСОБА_2 , Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Постолівка Чортківського району Тернопільської області у віці 38 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 .
Зазначала, що з початку 2010 року і по день смерті ОСОБА_3 вона проживала з ним у незареєстрованому (цивільному) шлюбі однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 вона народила двох дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зважаючи на те, що оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , а тому запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі її слів як матері.
Також покликалася на те, що 27 листопада 2014 року вона та ОСОБА_3 обвінчалися в храмі святого апостола Петра і Павла в селищі Міжгір?я, про що свідчить відповідне свідоцтво про вінчання. Однак офіційно шлюб в органі РАЦС вона та ОСОБА_3 не укладали та відповідно не вносили зміни в актовий запис про народження дітей щодо їх батька, оскільки не вбачали в цьому нагальної необхідності, а тому все відкладали «на потім».
У квітні 2026 року ОСОБА_6 був мобілізований до ЗСУ і набув статусу військовослужбовця та був відправлений із ТЦК та СП у навчальний центр, де при невідомих їй та матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 обставинах, раптово помер у віці 38 років.
За цих підстав та на прохання дітей, а також матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , вона бажає встановити батьківство ОСОБА_3 відносно народжених нею дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком яких є померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .
Посилаючись на наведені вище обставини просила суд: 1) установити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ; 2) внести зміни до актового запису № 76 від 29.06.2011 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійсненого відділом ДРАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, а саме змінити прізвище дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », у розділі «відомості про батька» вказати батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, місце народження: селище міського типу Міжгір?я Міжгірський район Закарпатська область, інші відомості залишити без змін; 3) внести зміни до актового запису № 150 від 19.09.2012 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійсненого відділом ДРАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, а саме змінити прізвище дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », у розділі «відомості про батька» вказати батьком дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, місце народження: селище міського типу Міжгір ’я Міжгірський район Закарпатська область, інші відомості залишити без змін.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.06.2026 відкрито провадження у цій справі за заявою ОСОБА_1 у порядку окремого провадження.
Письмових пояснень щодо заяви ОСОБА_1 від заінтересованих осіб ОСОБА_2 та Хустського відділу ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не надходило.

У судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_1 - адвокатка Гренджа В. Ю. та заінтересована особа ОСОБА_2 заяву підтримали повністю та просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Хустського відділу ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.27,37), клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
За вказаних обставин суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю представника заінтересованої особи Хустського відділу ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. 
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_5 від 29.06.2011, її батьками записано: батьком ОСОБА_11 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с.9). Це саме узгоджується і з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за № 0003164909 від 14.07.2021 (а.с.10). 
Також зі свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_6 від 19.09.2012, його батьками записано: батьком ОСОБА_11 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с.13). Це саме узгоджується і з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 00031635252 від 14.07.2021, із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.14). 
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , то його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , про що свідчить відповідне свідоцтво про його народження серії НОМЕР_7 (а.с.8).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2026, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05.05.2026 складено відповідний актовий запис за № 130 (а.с.6). 
Як слідує з висновку про біологічну спорідненість № MGU3441 від 19.06.2026, виконаного спеціалістами акредитованої лабораторії GENECODE diagnostics, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , може бути біологічною бабою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,99997033% (а.с.40,41).
Як видно з висновку про біологічну спорідненість № MGU3365 від 28.05.2026, виконаного спеціалістами акредитованої лабораторії GENECODE diagnostics, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , може бути біологічною бабою ОСОБА_4 , з ймовірністю 99,54710822% (а.с.42,43).
Також до матеріалів справи додано світлини, на яких зображено ОСОБА_3 з заявницею ОСОБА_1 і дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
У судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила тривале спільне проживання заявниці ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та народження у них спільних дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, установлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ установлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 /провадження № 61-51сво18/, постанова Верховного Суду від 12 січня 2024 року у справі № 335/6717/23 /провадження № 61-15734ск23/).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян».
Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).
Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (ч. 2 ст. 18 СК України).
Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою ст. 126 СК України регламентовано, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування положень статті 130 СК України.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21) тощо.
Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають ураховуватися усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 760/3977/15 (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20).
Відповідно до частин 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного вище суд доходить висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними відповідними доказами у справі, спору про право під час розгляду заяви не встановлено, а відтак її заява підлягає задоволенню.
За загальним правилом ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження понесені учасниками справи судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись статтями 13, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей задовольнити.
Установити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Внести зміни до актового запису № 76 від 29.06.2011 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійсненого відділом ДРАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, а саме змінити прізвище дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », у розділі «відомості про батька» вказати батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, місце народження: селище міського типу Міжгір?я Міжгірський район Закарпатська область, інші відомості залишити без змін.
Внести зміни до актового запису № 150 від 19.09.2012 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійсненого відділом ДРАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, а саме змінити прізвище дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », у розділі «відомості про батька» вказати батьком дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, місце народження: селище міського типу Міжгір ’я Міжгірський район Закарпатська область, інші відомості залишити без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
 
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 23.07.2026.

Учасники справи:
Заявниця ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ;
Заінтересована особа-1 ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ;
Заінтересована особа-2 Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: площа Незалежності майдан, 2 м. Хуст Хустського району Закарпатської області, код в ЄДРПОУ 25999045.

Суддя В. Ю. Готра