532/2188/26 
3/532/531/2026
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2026 р.  м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої,
за ч. 1 ст. 184 кодексу України про адміністративні правопорушення

Встановив:

ОСОБА_1 22 липня 2026 року ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній 22 липня 2026 року, приблизно о 00:06 годині, перебував без нагляду батьків у нічний час в громадському місці в селищі Білики по вулиці Базарній, 4 Полтавського району Полтавської області, чим порушила вимоги ст.12 Закону України «Про охорону дитинства».
Своїми діями ОСОБА_1 учинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, заяв по суті справи не подала. Крім цього, на відеозаписі з місця події остання повідомила, що не зможе з`явитися в судове засідання.
Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто передбачених положеннями ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.
За приписами ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Винність ОСОБА_1 в учиненому правопорушенні підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 995963 від 31 липня 2026 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 22 липня 2026 року ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме недогледіла за поведінкою останнього, який перебував без нагляду батьків у нічний час в громадському місці в селищі Білики по вулиці Базарній, 4 Полтавського району Полтавської області;
- рапортом про прийняття та реєстрацію заяви зі служби 102 в журналі ЄО від 22.07.2026 року о 00:06 годині про те, що в смт. Білики біля пожежної частини, на дорозі було виявлено двох дітей (хлопчики), які спали на дорозі на рушникові. Заявник: інша особа;
- рапортами працівників поліції;
- свідоцтвом про народження ОСОБА_2 ;
- фотознімком з місця події, на якому зображена дитини зі свідоцтвом про народження у руках, поруч із матір`ю;
- відеозаписами з місця події, за результатами перегляду якого підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки остання ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина, а саме недогледіла за поведінкою дитини, яка в пізній час доби ночувала не вдома.
Із врахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, в мінімальному розмірі, визначеному санкцією частини 1 статті 184 КУпАП.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 40-1, 184, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) гривень судового збору.
ОСОБА_1 роз`яснюється, що у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя