Справа № 725/4025/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.09.2026 м. Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді -Сірик І.С.,
за участю секретаря судового засідання - Барабащук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФінпромМаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТзОВ «ФінпромМаркет» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . 
В обгрнутування позовних вимог посилався на те, що 20.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №45513933 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., строком на 15 днів (з 20.10.2025 по 03.11.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,3% , які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 10,50% від суми наданого кредиту ( що у грошовому виразі складає 525,00 грн). У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% за понадстрокове користування кредитом на тіло креиту за кожен день, понадстрокового користування. 
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису, одноразовий ідентифікатор10135, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначив, що на те, що позикодавець на виконання п.1 Договору надання коштів у кредит №45513933 від 20.10.2025, передав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № № НОМЕР_1 . Однак відповідач належним чином своїх вимог за договором не виконав та у нього утворилась заборгованість в сумі 15750,00 грн., яка складається з наступного: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 225,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 525,00 грн сума заборгованості за комісією, 10 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026.
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови договору позики та факторингу, просив стягнути з відповідача на користь позивача вище вказану заборгованість та судові витрати.
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03.08.2026 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву з проханняи розглянути справ у його відсутності, зазначив що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заоного рішення. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзвив на позовну заяву не подавав. 
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20.10.2025 між ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №45513933 в електронному вигляді з наступними умовами. 
Згідно п.2.2.1, п.2.2.2, п.2.2.3, п.2.2.4 відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, строк кредитування 15 днів, процентна ставка/день 0,300% (фіксована), дата надання позики 20.10.2025, дата повернення кредиту 03.11.2025 , комісія за надання кредиту 10,50 % від суми наданого кредиту( що у грошовому виразі складає 525,00 грн). Денна процентна ставка/день 1,000%, проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) ;/день 4,00%, Пеня %/день 4,00%, Орієнтовна реальна річна процентна ставка % 3723,66 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту у грн. – 5750,00грн, Загальні витрати за кредитом 750,00 грн. 
Відповідно до п.6.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. 
Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що: ознайомився на відповідному сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п.5 (5.1-5.2.).
За п.5.5 Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в результаті чого відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію`у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Пунктом 10.3 передбачено, що позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення кредиту, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном.
У відповідності до п. 11.1. Укладаючи Договір, Позичальник засвідчує наступне: 11.1.1. Позичальник ознайомився на Сайті Кредитодавця https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативноправовими актами Національного банку України.
Згідно п. 11.1.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі – Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. 
Згідно п.11.1.3. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування процентної ставки зі знижкою. 
Згідно п.11.1.4. Позичальник має всі права та повноваження, необхідні для укладання (підписання) Договору. 
Згідно п.11.1.5. Позичальник отримав для ознайомлення від Кредитодавця та вивчив інформацію, викладену в Паспорті споживчого кредиту, за формою, встановленою Законом України «Про споживче кредитування». 
Згідно п.11.1.6. Позичальник підтверджує свою згоду на те, що основним каналом для комунікації між Сторонами, зокрема, обміну повідомленнями, є особистий кабінет Позичальника, який створюється Позичальником на веб-сайті та/або в мобільному застосунку Кредитодавця. Кредитодавець інформує Позичальника під час користування Кредитом шляхом відправлення повідомлень щодо виконання Договору, у тому числі передбачених чинним законодавством (а також пов`язаних зі зміною в порядку та умов надання фінансових послуг, а саме укладання Сторонами додаткових угод до Договору (у разі їх укладання), в особистий кабінет Позичальника. Сторони домовились, що Кредитодавець може використовувати також інші канали для комунікації із Позичальником, включаючи телефон, акаунти, Канали передачі повідомлень, електронну пошту.
Згідно п. 11.1.7. Позичальник надав Кредитодавцю (його довіреним особам та/або третім особам) дозвіл телефонувати та/ або направляти йому інформаційні повідомлення, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з Позичальником, включаючи телефон, акаунти, Канали передачі повідомлень, електронну пошту. 
Згідно п.11.1.8. З метою укладення та виконання умов Договору, забезпечення та реалізації прав Сторін, Позичальник надає згоду на створення, зберігання, використання фото-та/або відеоматеріалів із зображенням Позичальника, що були отримані Кредитодавцем до та/або під час та/або після укладення цього Договору.
Згідно п.11.1.9. Позичальник отримав від Кредитодавця та ознайомився з детальним розписом орієнтовної загальної вартості Кредиту, з урахуванням процентної ставки. 
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір про надання коштів у кредит №45513933 від 20.10.2025, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювала при укладенні договору №45513933, Одноразовий ідентифікатор 10135. Час відправки ідентифікатора позичальнику 20.10.2025 13:41:07 (а.с.24). 
З довідки ТОВ «Європейська Платіжна система» від 20.03.2026 вбачається перерахування коштів ОСОБА_1 на карту НОМЕР_2 у розмірі 5000,00 грн. (а.с.25).
Матеріали справи містять копію договору факторингу №25/02/26 від 25.02.2026 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФІНПРОММАРКЕТ, у відповідності до якого первісний кредитодавець відчужив, а позивач у справі набув право вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 за вказаним вище договором про надання коштів у кредит, та реєстри заборгованості (а.с.27-31 ).
Вказаний договір факторингу є чинними, оскільки його дійсність ніким не оспорено.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання коштів у кредит №45513933 від 20.10.2025 за період з 24.02.2026 по 26.03.2026 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в загальному розмірі 15750 грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 5000.00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 225,00 грн, заборгованість за комісією -525,00 грн, заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею у розмірі 10 000,00 грн. (а.с.5).
Контррозрахунку матеріали справи не містять.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Встановлено, що 20.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №45513933 в електронній формі шляхом підписання такого електронним підписом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що вказаний договір про надання коштів у кредит було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 10135. Час відправки ідентифікатора позичальнику 20.10.2025 13:41:07 (а.с.24). 
Факт отримання коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 5000,00 грн. ОСОБА_1 підтверджується наявними матеріалами справи, а саме довідкою ТзОВ «Європейська Платіжна система» від 20.03.2026 (а.с.25).
Щодо стягнення заборгованості, суд вказує наступне.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Тобто, позичальник 1 - отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та 2 - отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти.
Натомість, у позичальника виникає зобов`язання 1 - повернути грошові кошти у встановлений строк та 2 - сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини 2 статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини 2 статті 1057 цього Кодексу.
Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Як вже встановлено, відповідно до п.6.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. 
Пунктом 10.3 передбачено, що позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення кредиту, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном.
Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, в зв`язку з чим допустив заборгованість по кредиту в загальній сумі 15750,00 грн. 
На момент укладення договору про надання коштів у кредит ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору, як і не надав доказів ознайомлення з іншими, наданими йому Правилами, зміст яких суперечить наявним в матеріалах справи.
Частиною першою, другою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.
Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості за грошовим зобов`язанням, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.
Крім цього судом витребувано, за клопотанням представника позивача у АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю.
24.08.2026 на адресу суду надійшов лист відповідь у якому вказано про те, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) в банку емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ).
Також додано виписку у додатку по рахунку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) за період з 20.10.2025 по 23.10.2025.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит в строки, передбачений кредитним договором, тому суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме в сумі 5750,00 грн.
Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача 10000,00 грн. суми заборгованеості за пенею то слід зазначити наступне. 
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24).
Вказане свідчить, що судом касаційної інстанції визначено єдиний підхід щодо застосування норм права до правовідносин, які випливають, зокрема й з споживчого кредиту та щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року.
За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 5750,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Заявлені позовні вимоги становлять 15750,00 грн, з яких судом задоволено 5750,00 грн, що становить 36,51 % від загального розміру позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, тому з урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 972,04 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «ФінпромМаркет» слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 972,04 грн. 
У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витратна правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат направничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: копією договору про надання правничої допомоги №25-08/25 ФП від 25.08.2025; витягу з Акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витягу з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги №11ФП від 16.03.2026, суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим відповідне клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 536, 611, 612, 625, 626, 628, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4. 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» суму заборгованості за Договором про надання коштів у кредит №45513933 від 20.10.2025 у розмірі 5750 п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається з наступного: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 225,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 525,00 грн, сума заборгованості за комісією.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» суму сплаченого судового збору в розмірі 972,04 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпроммарект», адреса 08205, Київська область, м.Ірпінь вул. Садова, буд.31/33, банківські реквізити: (код ЄДРПОУ:43311346) НОМЕР_6 відкритий в ПУМБ, код банку-334851.
Представник позивача: адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, адреса м.Ірпінь вул.Садова, 31/33, ордер серії АХ №1287257 від 03.09.2025. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Сірик І.С.