КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року справа №320/50620/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби зовнішньої розвідки України, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнати протиправною бездіяльність Служби зовнішньої розвідки України та зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України вчинити певні дії, а саме скласти Довідку військово-лікарської комісії за результатами пройденого ОСОБА_1 РНОКПП медичного огляду, який проводився згідно акту медичного огляду, виданого ОСОБА_1 27 травня 2024 року медичним центром Служби зовнішньої розвідки України.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі направлення на медичний огляд до ВЛК МЦ СЗРУ для встановлення придатності (не придатності) до військової служби за станом здоров`я під час мобілізації, в особливий період, виданого мобілізаційним підрозділом СЗРУ, МЦ оформлено акт медичного огляду № 338. За результатами пройденого медичного огляду Позивачу було відмовлено у видачі довідки військово-лікарської комісії з причин несвоєчасного прибуттям військовозобов`язаного ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК після проходження ним додаткових медичних обстежень.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив Позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
З 2018 року Позивач перебуває на військовому обліку Служби зовнішньої розвідки України після звільнення у запас, що підтверджується відміткою у військовому квитку Позивача.
Згідно довідки Військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України №405 від 06.08.2018 року Позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби. 
У відповідності до вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 24.05.2024 року Позивач прибув до мобілізаційного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для уточнення даних.
27.05.2024 здійснено уточнення військово-облікових даних ОСОБА_1 та видано йому направлення на медичний огляд до ВЛК № 29 від 27.05.2024 для визначення придатності (не придатності) до військової служби за станом здоров`я під час мобілізації, в особливий період.
27.05.2024 року ОСОБА_1 прибув до МЦ СЗРУ, де секретарем ВЛК було видано акт медичного огляду та перелік фахівців МЦ СЗРУ, яких мав Позивач пройти.
02.07.2024 за результатами пройденого медичного огляду ОСОБА_1 звернувся до терапевта МЦ СЗРУ ( ОСОБА_2 ), яка повідомила про відмову в наданні довідки за результатами проходження ВЛК МЦ СЗРУ.
Вказана відмова була аргументована тим, що медичний огляд ВЛК було припинено у зв`язку з несвоєчасним прибуттям військовозобов`язаного ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК після проходження ним додаткових медичних обстежень.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог статті 2 Закону України «Про Службу зовнішньої розвідки України» від 01.12.2005 №3160-(далі -Закон №3160-IV), правову основу діяльності Служби зовнішньої розвідки України (далі - СЗРУ) становлять Конституція України, Закон України «Про розвідку» від 17.09.2020 № 912-ІХ, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затверджене Указом Президента України від 30 грудня 2021 року № 690/2021 (далі -Положення №690), Інструкція про застосування окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затверджена наказом Служби зовнішньої розвідки від 30.10.2023 №2557-вс (далі -Інструкція № 2557), цей та інші Закони України, видані на їх виконання акти Президента України, інші нормативно-правові акти, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно статті 1 Закону України № 3160-IV Служба зовнішньої розвідки України є розвідувальним органом України, який функціонує як окремий державний орган, не належить до системи органів виконавчої влади та здійснює свою діяльність під загальним керівництвом Президента України та демократичним цивільним контролем відповідно до Закону України «Про розвідку».
Служба зовнішньої розвідки України, як розвідувальний орган України входить до складу сил безпеки, а як військове формування - до складу сил оборони сектору безпеки і оборони України.
Комплектування СЗРУ військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі -Закон № 2232-XII) та Положення № 619/2006, затвердженого Президентом України.
Порядок проходження медичного огляду військовозобов`язаними СЗРУ регламентується Положенням про проходження медичного огляду в Службі зовнішньої розвідки України, затвердженої наказом СЗРУ від 28.02.2011 №57, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.04.2011 за №501/19239. 
У відповідності до п.1.1 Глави 1 Розділу V Положення «Медичний огляд проводиться на підставі направлення на медичний огляд до Військово-лікарської комісії Медичного центру Служби зовнішньої розвідки України, виданого кадровим апаратом СЗРУ. В окремих випадках колишні військовослужбовці можуть звернутися особисто до штатної ВЛК з клопотанням щодо необхідності проведення медичного огляду, але не раніше ніж через рік після проходження ними медичного огляду.»
Основними завданнями військово-лікарських комісій є:
- медичний огляд кандидатів з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби;
- медичний огляд військовослужбовців з метою визначення їх придатності до подальшої військової служби;
- медичний огляд військовослужбовців і членів їх сімей, які виїжджають за кордон з метою визначення можливості проходження військової служби (проживання) в умовах відповідних кліматичних зон;
- медичний огляд колишніх військовослужбовців СЗРУ;
- аналіз результатів і розробка пропозицій щодо удосконалення цієї роботи;
- контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у Медичному центрі (далі - МЦ) СЗРУ;
- визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтва (далі - захворювання) у військовослужбовців і колишніх військовослужбовців, а також причинного зв`язку захворювань, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Розділом ІІІ та IV Положення регулюються організаційні засади створення та діяльності штатних та позаштатних військово-лікарських комісій МЦ СЗРУ.
У відповідності до п.3.4 Глави 3 Розділу V Положення «Проведення медичного огляду позаштатною ВЛК здійснюється протягом семи робочих днів. За потреби проведення додаткових медичних обстежень (консультацій) цей строк може бути продовжено. Рішення щодо продовження строку проведення медичного огляду приймає лікар-фахівець позаштатної ВЛК за погодженням з головами позаштатної та штатної ВЛК.»
Розділом VII Положення регулюється питання видачі документів за результатами проходження ВЛК.
Так, на кожну особу, яка проходить медичний огляд, складається акт медичного огляду.
На підставі акта медичного огляду складається довідка ВЛК або свідоцтво про хворобу.
Свідоцтво про хворобу складається:
- у мирний час:
на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку (непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час);
- у воєнний час:
на військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку (непридатними до військової служби з повторним медичним оглядом через 6-12 місяців);
на колишніх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
В усіх інших випадках рішення штатної ВЛК оформлюється довідкою ВЛК у двох примірниках.
Як встановлено матеріалами справи, Позивач відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України №405 від 06.08.2018 року був визнаний обмежено придатним до військової служби, відтак, за результатами проходження ВЛК мав право отримати відповідну довідку ВЛК.
Так, судом встановлено, що 27.05.2024 Позивачем було здійснено візит до офтальмолога, отоларинголога та стоматолога.
30.05.2024 року ОСОБА_1 були здані необхідні аналізи та проведено огляд хірургом.
30.05.2024 на прийомі у лікаря-терапевта ОСОБА_3 отримав перелік додаткових обстежень, яких немає у МЦ СЗРУ, які треба було здійснити у комерційних медичних закладах, зокрема ЕХО-КГ, холтер ЕКГ, флюрографію. 
31.05.2024 року Позивач звернувся до сімейного лікаря, який виніс діагноз - гіпертонія з ускладненням, призначив ліки та надав направлення на консультацію кардіолога
з 13.06.2024 по 21.06.2024 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні з діагнозом - гіпертонія з ускладненням (гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. ІІ, ризик ІV (дуже високий)).
25.06.2024 року Позивач прибув до МЦ СЗРУ, де на прийомі у лікаря-терапевта ( ОСОБА_2 ) надав усі документи, які вимагалися та Виписку № 68.
28.06.2024 року Позивачем здійснено обстеження у невролога.
02.07.2024 за результатами пройденого медичного огляду ОСОБА_1 звернувся до терапевта МЦ СЗРУ ( ОСОБА_2 ), яка повідомила про відмову в наданні довідки за результатами проходження ВЛК МЦ СЗРУ.
Представник позивача звернувся з адвокатськими запитами до відповідача від 08.07.2024 року та 19.07.2024, щодо причин відмови наданні довідки за результатами проходження ВЛК МЦ СЗРУ.
Листом від 15.07.2024 Відповідач повідомив, що медичний огляд ВЛК було припинено у зв`язку з несвоєчасним прибуттям військовозобов`язаного ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК після проходження ним додаткових медичних обстежень.
Як вказує Позивач, він 31.05.2024 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами, який виніс діагноз - гіпертонія з ускладненням, призначив ліки та надав направлення на консультацію до кардіолога. 
Після візиту до кардіолога, який відбувся через 13 днів після встановлення діагнозу, ОСОБА_1 з 13 по 21 червня 2024 року, перебував на лікуванні з діагнозом - гіпертонія з ускладненням (гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. ІІ, ризик ІV (дуже високий)). 
Відповідні обставини підтверджуються випискою із амбулаторного, тобто, у ОСОБА_1 була можливість повідомити членів позаштатної ВЛК про його амбулаторне лікування та про продовження строку проведення медичного огляду відповідно до норм Положення.
З огляду на вказане суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 , з приводу того, що останній перебував на амбулаторному лікуванні з 13 по 21 червня 2024 року і не мав змоги повідомити про це членів позаштатної ВЛК, є сумнівним.
Наступний візит ОСОБА_1 до МЦ СЗРУ здійснив 02.07.2024 (більше ніж через місяць), при цьому причину неявки на протязі семи днів з дня початку проведення медичного огляду останній не повідомив. 
Так, Позивач був зобов`язаний завчасно повідомити позаштатну та штатну ВЛК, яка відповідно до норм Положення проходження медичного огляду військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України, на підставі рішення ВЛК має продовжити строк проведення медичного огляду.
Відтак, з урахуванням обставин викладених вище суд погоджується з твердженням відповідача, що медичний огляд ВЛК було припинено у зв`язку з несвоєчасним прибуттям військовозобов`язаного ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК після проходження ним додаткових медичних обстежень.
Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що Положенням не визначено строк проходження медичного огляду ВЛК військовозобов`язаними не відповідає дійсності, оскільки норми Положення поширюються на військовослужбовців СЗРУ, членів сімей військовослужбовців СЗРУ, які виїжджають за кордон у довготермінові відрядження разом із військовослужбовцем, кандидатів на військову службу до СЗРУ, кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, колишніх військовослужбовців СЗРУ, військовозобов`язаних та резервістів СЗРУ, а отже становить сім робочих днів.
З огляду на викладене, враховуючи тривалу відсутність Позивача у МЦ СЗРУ, а також інформації про перебування його на амбулаторному лікуванні в іншому комунальному закладі здоров`я і як наслідок, не продовження строку проведення медичного огляду Службою зовнішньої розвідки України було прийнято рішення про закриття акта медичного огляду № 338 та підготовлено довідку ВЛК № 326, в якій зазначається, що винести рішення неможливо у зв`язку закінченням терміну відведеного на проходження ВЛК.
Поряд з цим, листом Служби зовнішньої розвідки України 15.07.2024 було запропоновано ОСОБА_1 прибути до відповідного підрозділу СЗРУ для отримання повторного направлення на медичний огляд. Проте, для отримання повторного направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не звертався.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.