ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2026 р. Справа № 911/1498/26 
Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” 
до Комунального некомерційного підприємства “Гребінківська центральна лікарня” Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області 
про стягнення 169645,37 грн,
без виклику представників учасників провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз трейдинг» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою № 21/05 від 21.05.2026 до Комунального некомерційного підприємства “Гребінківська центральна лікарня” Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 28.10.2025 № 09-11515/25-БО-Т в сумі 169645,37 грн, з яких: основний борг у сумі 151868,21 грн, пеню у сумі 11489,08 грн, три проценти річних у сумі 1147,12 грн; інфляційні втрати у сумі 5140,96 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.05.2026 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.
Через підсистему «Електронний суд» 25.06.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, сформований 24.06.2026, в якому він повідомив, що станом на 24 червня 2026 року Комунальним некомерційним підприємством “Гребінківська центральна лікарня” здійснено оплату за постачання природного газу на загальну суму 89 942,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2 (внутрішній номер 512373126) від 28 травня 2026 на суму 85 322,02 грн та платіжною інструкцією № 2 (внутрішній номер 518409130) від 24 червня 2026 на 4 620,26 грн. Відтак, залишок боргу станом на 24.06.2026 складає 61925,93 грн.
07.07.2026 позивачем сформовано в підсистемі «Електронний суд» пояснення з урахуванням поданого відповідачем відзиву, в яких позивач підтвердив сплату відповідачем основного боргу в розмірі 89 942,28 грн за Договором постачання природного газу від 28.10.2025 № 09-11515/25-БО-Т та зазначив, що згідно оновленого розрахунку сума боргу за поставлений природний газ в листопаді 2025-грудні 2025 становить 61 925,93 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.09.2018 № 962 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», ЕС-код 56X930000010610X створено та діє відповідно до законодавства України на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу.
28.10.2025 року між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством «Гребінківська центральна лікарня» Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області (далі - споживач) було укладено Договір постачання природного газу від № 09-11515/25-БО-Т (далі – Договір) шляхом приєднання споживача до умов Договору постачання природного газу, розміщеного за посиланням:https://www.naftogaztrading.com.ua/wp-content/uploads/2025/10/bo-dogovir-postachannya-gazu-2025-2026.pdf з урахуванням умов та інформації, зазначених споживачем в Заяві приєднання до Договору постачання природного газу від 24.10.2025 № 110.
Згідно п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу, який є бюджетною установою/організацією відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні - комунальні підприємства тощо), природний газ за БО ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ) (далі також - газ), а споживач зобов?язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем для власних потреб.
Відповідно до п. 2.1 Договору, постачальник передає споживачу на умовах цього Договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період зазначений споживачем в Заяві в кількості 22,00000 тис. куб. метрів), в тому числі по місяцях (далі також – розрахункові періоди) (тис. куб. м.):
- жовтень 2025 - 1,00000 тис. куб. м;
- листопад 2025 - 10,00000 тис. куб. м;
- грудень 2025 - 11,00000 тис. куб. м;
Згідно умов Договору, викладених у Згоді, Договір діє в частині постачання природного газу до 31 грудня 2025 (включно), а в частині розрахунків – до повного їх здійснення.
Період постачання з жовтня 2025 до 31 грудня 2025 (включно) відповідно до Заяви на приєднання, яка є Додатком № 1 до договору
Пунктом 3.5 Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу.
Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в Заяві, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору.
За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки.
Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Судом встановлено, що на виконання Договору постачальник передав, а споживач отримав природний газ в період листопад 2025 – грудень 2025, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 151 868,21 грн, зокрема:
- в листопаді 2025 року на суму 22 546,78 грн згідно акту від 10.12.2025;
- в грудні 2025 року на суму 129 321,43 грн згідно акту від 12.01.2026. 
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно п. 5.1 Договору, споживач здійснює розрахунок за фактично переданий природний газ грошовими коштами на рахунок постачальника, зазначений у розділі 14 цього Договору, відповідно до акта приймання-передачі природного газу, оформленого з боку постачальника та надісланого споживачу у порядку, визначеному підпунктом 3.5.2 пункту 3.5 Договору, останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання природного газу. 
Згідно погоджених сторонами строків оплати, споживач мав здійснити розрахунок за газ отриманий в листопаді 2025 на суму 22 546,78 грн включно до 31.12.2025; за газ отриманий в грудні 2025 на суму 129321, 43 грн - включно до 31.01.2026 року. 
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що станом на момент подачі позовної заяви (22.05.2026) отриманий природний газ у сумі 151 868,21 грн за період споживання листопад 2025-грудень 2025 повністю не був оплачений, що і стало підставою для звернення до суду. 
Як зазначалось вище, відповідач вказав, а позивач підтвердив, що після звернення до суду Комунальне некомерційне підприємство “Гребінківська центральна лікарня” частково сплатило суму основного боргу на суму 89942,28 грн, у зв`язку з чим предмет спору в даній справі частково припинив своє існування.
На підтвердження зазначених доводів, позивач подав розрахунок суми основного боргу станом на 02.07.2026 за Договором постачання природного газу від 28.10.2025 № 09-11515/25-БО-Т, з якого вбачається, що 29.05.2026 було зараховано 22 546,78 грн, що повністю покриває суму отриманого в листопаді 2025 газу; 29.05.2026 було зараховано в оплату платежів суму 62 775,24 грн за газ отриманий в грудні 2025; 29.06.2026 було зараховано в оплату платежів суму 4620,26 грн за газ отриманий в грудні 2025.
Відтак, заборгованість, яка залишилась несплаченою за природний газ, отриманий в грудні 2025 року за актом від 12.01.2026 склала 61 925,93 грн.
Частиною 1 ст. 231 ГПК України визначено перелік підстав для закриття провадження у справі. 
Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України вбачається, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
При цьому закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
Тож, з урахуванням зазначених відповідачем доказів оплати суми основного боргу після звернення позивача до суду, а також пояснень позивача, що зазначена сума була зарахована в оплату платежів за Договором № 09-11515/25-БО-Т від 28.10.2025, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 89 942,28 грн підлягає закриттю за відсутністю предмета спору відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
Решта заявлених позовних вимог згідно акту за грудень 2025 в сумі 61925,93 грн підлягають стягненню з відповідача.
Зважаючи на прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором від 28.10.2025, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 11 489,08 грн пені, нарахованої за загальний період з 01.01.2026 по 30.04.2026 року. При цьому, здійснення розрахунку позивачем вчинено від кожного акту окремо.
Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Судом встановлено та про що зазначалось вище, остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання природного газу.
Судом було здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку і зазначених періодів за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» та встановлено:
- за актом від 10.12.2025 на суму 22546,78 грн розмір пені складає 2241,71 грн з 01.01.2026 по 30.04.2026;
- за актом від 12.01.2026 на суму 129321,43 грн розмір пені складає 9247,37 грн з 03.02.2026 по 30.04.2026. Загалом 11489,08 грн. 
За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 11489,08 грн за загальний період є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Також позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1147,12 грн та інфляційних втрат в розмірі 5140,96 грн. Розрахунок здійснений з 01.01.2026 по 30.04.2026 від кожного акту окремо.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 року в справі № 915/14/17).
Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 904/4593/17, від 13.06.2018 у справі № 912/2708/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 23.05.2018 у справі № 908/660/17, від 05.08.2020 у справі № 757/12160/17-ц, від 22.04.2020 у справі № 922/795/19, від 19.12.2019 у справі № 911/2845/18.
Перевіривши, наданий позивачем розрахунок 3% річних за актом від 10.12.2025 (з 01.01.2026 по 30.04.2026) та актом від 12.01.2026 (03.02.2026 по 30.04.2026), а також розрахунок інфляційних втрат за актом від 10.12.2025 (з січня 2026 по квітень 2026) та актом від 12.01.2026 (з березня 2026 по квітень 2026), суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними та зроблені у відповідності умов Договору та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірах 1147,12 грн та 5140,96 грн відповідно.
За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Комунального некомерційного підприємства "Гребінківська центральна лікарня" заборгованості за поставку природного газу в грудні 2025 року у розмірі 61925,93 грн, пені у розмірі 11489,08 грн, 3 % річних в розмірі 1147,12 грн та інфляційних втрат в розмірі 5140,96 грн; в частині позовних вимог про стягнення 89 942,28 грн боргу суд закриває провадження у справі.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України врегульовано, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Додатково ч. 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З огляду на неправомірність дій відповідача, які призвели до звернення Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” із позовом про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 28.10.2025 № 09-11515/25-БО-Т, суд вважає можливе застосувати приписи частини дев`ятої статті 129 ГПК України та покласти на відповідача судовий збір в розмірі 2 662,40 грн повністю.
Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Задовольнити позов частково.
2. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 89 942,28 грн боргу за Договором від 28.10.2025 № 09-11515/25-БО-Т за відсутністю предмету спору.
3. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Гребінківська центральна лікарня" Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області (08662, Київська обл., Білоцерківський р-н, с-ще Гребінки, пр. Науки, буд. 54, ідентифікаційний код 44380503) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676): 61925 (шістдесят одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ять) грн 93 коп. заборгованості, 11489 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн 08 коп. пені, 1147 (одну тисячу сто сорок сім) грн 12 коп. 3 % річних, 5140 (п`ять тисяч сто сорок) грн 96 коп. інфляційних втрат, 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін