КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 761/33454/25 Головуючий 1-ї інстанції: Анохін А.М.
Провадження №33/824/1654/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Григоренка Юрія Сергійовича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 60 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник Григоренко Ю.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.2025. Закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення. Разом з цим, просить зобов`язати Управляння патрульної поліції провести службове розслідування щодо: складання протоколів з інтервалом 3 хвилини; відсутність фото/відео всупереч Інструкції; суперечностей у датах та особистих даних. 
Крім того, захисник Григоренко Ю.С. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає про те, що 22.10.2025 року, суд першої інстанції розглянув справу без повідомлення та за відсутності ОСОБА_1 та його представника, попри 4 клопотання про відкладення. Вказує, що постанова суду від 22.10.2025 року була фактично отримана лише 13.11.2025 року о 02:47 через систему «Електронний суд». Після чого, було подано апеляційну скаргу 18.11.2025, через 5 днів після отримання постанови. 
У зв`язку з вищевикладеним, апелянт просить, поновити пропущений строк з моменту проголошення постанови та рахувати скаргу вчасно поданою з моменту отримання тексту постанови, а саме з 13.11.2025 року. 
На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що дана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження у справі. 
Захисник вважає, що судовий розгляд справи відбувся з грубим порушенням права на захист. Зазначає, що розгляд справи проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника. При цьому суд безпідставно відхилив чотири клопотання про відкладення розгляду справи та проігнорував об`єктивні й поважні причини неявки.
Так, станом на 21.10.2025 року, коли було подано відповідне клопотання, захисник перебував у м. Одесі у відпустці та проходив навчання в аспірантурі. Незважаючи на те, що суд отримав клопотання до початку судового засідання та свідомо його проігнорував. 
Крім того, захисник вказує на повну відсутність допустимих та достатніх доказів вини. У матеріалах справи повністю відсутні: фотографії місця ДТП, відеозаписи події з камер патрульних або від реєстраторів, фотофіксація пошкоджень транспортних засобів, детальної схеми ДТП з розмірами та прив`язкою місцевості, покази належних свідків події, висновок автотехнічної експертизи щодо механізму ДТП.
Разом з тим, апелянт зазначає про пряме порушення Інструкції МВС. А саме Наказу МВС України №1376 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», а саме п.5.4, п.5.1, та п.12.3. - вказує, що відсутність фото/відео матеріалів робить протокол недійсним. 
Також, суд не встановив конкретно та однозначно: як саме ОСОБА_1 «не дотримався безпечного інтервалу»; які конкретні дії він вчинив; механізм зіткнення транспортних засобів; хто з водіїв насправді спричинив ДТП; чи дійсно ОСОБА_1 залишив місце ДТП свідомо.
Крім того, захисник звертає увагу, що з матеріалів справи встановлено, що протоколи №405975 та №405982 від 29.07.2025 складені з різницею 3 хвилини 6 секунд. Захисник вважає, що за цей час неможливо, роз`яснити всі права за ст. 268 КУпАП; отримати та зафіксувати пояснення особи, оформити два окремі протоколи з усіма реквізитами, провести огляд місця події транспортних засобів та скласти схему ДТП. Це свідчить про фальсифікацію часу складання документів, примус до визнання вини, порушення права на обдумування та консультацію з адвокатом.
Захисник також вказує на істотні суперечності в матеріалах справи. Так, дата дорожньо-транспортної пригоди, зазначена в постанові суду, - 27.07.2025, тоді як у письмових поясненнях особи вказано дату події 19.09.2025, тобто різниця між зазначеними датами становить 54 дні. Крім того, наявні суперечності щодо особи, яка нібито надавала пояснення: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ОСОБА_1 , тоді як у письмових поясненнях вказано ОСОБА_2 . На думку захисника, такі розбіжності свідчать про недостовірність матеріалів справи, ставлять під сумнів їх належність і допустимість як доказів, а також можуть свідчити про неналежне оформлення матеріалів або складання окремих документів із порушенням установленого порядку.
Окрім того, у протоколах відсутні: точне місце ДТП (лише назва вулиці без прив`язки), конкретний опис дій кожного водія, траєкторію руху транспортних засобів, дорожні та погодні умови, наявність/відсутність дорожніх знаків та розмітки, швидкість руху транспортних засобів, відстань між автомобілями зіткнення. Не зафіксовано: відмітка про роз`яснення ст.63 КУ, підпис особи про ознайомлення з правами за ст. 268 КУпАП, відмітка про вручення копії протоколу, підписи понятих. 
Також, захисник вказує на невмотивованість судового рішення. Суд перелічив документи, не проаналізувавши їх достовірність, допустимість, достатність для доведення вини та взаємну узгодженість. Разом з тим проігнорував різницю в датах події, фізичну неможливість складання протоколів за 3 хвилини, повну відсутність фото та відео доказів. 
Апелянт зазначає, що всі вищевказані докази недопустимі та згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
Захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлялась про час та місце розгляду справи у спосіб, передбачений законом. В судове засідання не прибули, причини неявки суду не відомі. За таких обставин вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Так, відповідно до довідок про доставку електронного документа, що містяться в матеріалах справи (а.с. 45-46), копію постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник отримали через підсистему «Електронний суд» 13.11.2025 року.
Після отримання копії постанови захисник 19.11.2025 року подав апеляційну скаргу.
За таких обставин, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови сторона захисту отримала після її проголошення, а апеляційну скаргу подано невідкладно після її отримання, апеляційний суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та приходить до висновку про наявність підстав для його поновлення.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
З аналізу ст.ст. 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 27.07.2025 о 21 год. 58 хв. по вул. Богдана Хмельницького, 68-А у м. Києві керуючи транспортним засобом «Ауді», д.н.з НОМЕР_1 не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на транспортний засіб «Ленд Ровер», д.н.з НОМЕР_2 .В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Крім того, водій ОСОБА_1 будучи учасником ДТП, залишив місце ДТП. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 13.1, 2.10.а ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, підтверджується наданими суду письмовими доказами, зокрема: даними протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР 1 № 405975 від 29.07.2025 (а.с.1-2), даними протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР 1 №405982 від 29.07.2025 (а.с.15), даними схеми місця ДТП (а.с.5), даними рапорту (а.с.7), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.6), ОСОБА_1 (а.с.12).
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів захисника в апеляційній скарзі та вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, законною та такою, що винесена із дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги про порушення права  ОСОБА_1 на захист є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Як убачається з матеріалів справи, адвокатом Григоренком Ю.С. до суду першої інстанції було подано чотири клопотання про відкладення розгляду справи (31.08.2025, 17.09.2025, 19.09.2025 та 21.10.2025). Суд першої інстанції надав оцінку зазначеним клопотанням та дійшов мотивованого висновку про відсутність підстав для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки врахував наближення закінчення тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Посилання захисника на те, що 21.10.2025 року він перебував у м. Одесі у відпустці та проходив навчання в аспірантурі, не свідчить про неможливість його участі у судовому засіданні та не покладає на суд обов`язку відкладати розгляд справи. При цьому матеріали справи не містять даних про те, що зазначені обставини були непереборними або унеможливлювали участь самого  ОСОБА_1  у судовому засіданні.
Крім того,  ОСОБА_1 був обізнаний про існування провадження, що підтверджується активною участю його захисника у справі шляхом подання численних клопотань. Водночас будь-яких доказів того, що сторона захисту була позбавлена можливості надати письмові пояснення, докази чи іншим чином реалізувати своє право на захист, матеріали справи не містять.
Твердження захисника про відсутність доказів вини спростовуються матеріалами справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, що не свідчить про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної постанови.
Так, з матеріалів справи вбачається, вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноруч зазначив «згоден», а у письмових поясненнях вказав, що свою вину визнає та з протоколом погоджується. Зазначені пояснення є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Апеляційний також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів, порушення вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 07.11.2015, а також про істотні суперечності у матеріалах справи.
Як убачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода мала місце 27.07.2025, що підтверджується матеріалами справи, які є взаємоузгодженими.
Так, із письмових пояснень ОСОБА_3 від 28.07.2025 вбачається, що вона повідомила про те, що приблизно о 23 год. 05 хв. виявила пошкодження належного їй автомобіля, під двірником лобового скла побачила записку із зазначенням, що приблизно о 21 год. 59 хв. її автомобіль було пошкоджено іншим транспортним засобом, який після цього поїхав у напрямку вул. Гончара. Після виявлення пошкоджень вона викликала працівників поліції та попросила переглянути записи камер відеоспостереження. Зазначені обставини повністю узгоджуються зі змістом рапорту працівника поліції від 28.07.2025.
Після проведення перевірки та оформлення матеріалів працівниками поліції 29.07.2025 були складені протоколи про адміністративні правопорушення, а також відібрані письмові пояснення у ОСОБА_1 , який у своїх поясненнях визнав вину та зазначив, що з протоколами погоджується.
Щодо доводів захисника наявних суперечностей у даті 19.09.2025 не підтверджується матеріалами справи, оскільки така дата у поясненнях відсутня. Водночас усі документи, які стосуються обставин дорожньо-транспортної пригоди, послідовно підтверджують, що подія мала місце саме 27.07.2025 року.
Посилання захисника на наявність суперечностей щодо анкетних даних особи, яка надала письмові пояснення, є безпідставними. Із матеріалів справи вбачається, що письмові пояснення не містять прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_2 . Водночас зазначення у процесуальному документі прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_4 стосується капітана поліції, який оформив відповідні матеріали, а не особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються матеріалами справи.
Доводи адвоката на те, що між складанням двох протоколів минуло декілька хвилин, не свідчить про їх недопустимість чи фальсифікацію. Матеріали справи свідчать, що оформлення дорожньо-транспортної пригоди розпочалося ще 27.07.2025-28.07.2025, коли було складено схему місця пригоди, відібрано пояснення потерпілої та оформлено рапорт працівника поліції, тоді як протоколи були складені лише 29.07.2025 після завершення перевірки та встановлення особи правопорушника. Час складання протоколів не свідчить про порушення вимог закону чи недостовірність відомостей, викладених у них.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП не спростовують.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції судового рішення, апеляційним судом не встановлено. А тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Григоренка Юрія Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Григоренка Юрія Сергійовича - залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева