КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
Справа №133/198/26
13.07.2026 м. Козятин 
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді – Дем`янової Ж.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 06.01.2026 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 684403070 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачу було надано кредит у сумі 3 000,00 грн.
Позивач зазначає, що кредитний договір був укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Перед укладенням договору відповідач зареєструвався на офіційному сайті первісного кредитора, створив особистий кабінет, подав заявку на отримання кредиту, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, ознайомився з умовами кредитування і підтвердив свою згоду шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі та перерахував відповідачу кредитні кошти. У подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальний розмір отриманих кредитних коштів становив 22 700,00 грн.
Позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором неодноразово відступалося. Так, на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 право вимоги перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».
Надалі, на підставі договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та Реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 право вимоги перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
У подальшому, на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, Реєстру боржників від 14.07.2025 та Акта приймання-передачі Реєстру боржників право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС».
Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали нарахування процентів за кредитним договором, а відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів не виконав.
За твердженням позивача, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором № 684403070 від 18.01.2022 становить 24 280,12 грн, з яких: 22 242,20 грн — заборгованість за тілом кредиту та 2 037,92 грн — заборгованість за процентами.
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 24 280,12 грн, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав та своїм правом на подання заперечень не скористався.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.
У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення по справі не відкладаючи її розгляду.
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та вирішуючи питання чи підлягає позов задоволенню, суд ураховує наступне.
Судом встановлено, що 18.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 684403070 у формі електронного документа, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV33A4Z, що підтверджується копією кредитного договору.
З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням кредитного договору відповідач зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створив особистий кабінет, подав заявку на отримання кредиту, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, паспортом споживчого кредиту та умовами кредитування, після чого підтвердив свою згоду на укладення договору шляхом використання одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, заявкою на отримання кредиту та іншими матеріалами кредитної справи.
Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором як аналога власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі. Відповідно до статей 11, 12 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Крім того, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором та 18.01.2022 перерахував відповідачу кредитні кошти у сумі 3 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування кредитних коштів (ідентифікатор платіжної операції D25A87F60CBF00F6E053AC11EC960015) від 18.01.2022 о 12:31:35, письмовими поясненнями первісного кредитора та іншими документами, долученими до матеріалів справи.
Вказана довідка є належним письмовим доказом, що підтверджує факт здійснення кредитодавцем переказу грошових коштів на рахунок позичальника, а відтак свідчить про належне виконання ним свого обов`язку щодо надання кредиту.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в подальшому відповідач скористався передбаченою договором можливістю збільшення кредитного ліміту, у зв`язку з чим загальна сума наданих йому кредитних коштів склала 22 700,00 грн.
На виконання ухвали суду про витребування доказів на адресу суду 02.07.2026 надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої підтверджено, що платіжну картку № НОМЕР_1 емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Також на виконання зазначеної ухвали позивачем подано довідку про зарахування кредитних коштів, відповідно до якої кредитні кошти були зараховані саме на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», окремими траншами, а саме: 18.01.2022 — 3 000,00 грн, 20.01.2022 — 5 000,00 грн, 23.01.2022 — 600,00 грн, 24.01.2022 — 3 000,00 грн, 27.01.2022 — 1 000,00 грн, 29.01.2022 — 200,00 грн та 2 000,00 грн, 31.01.2022 — 200,00 грн, 01.02.2022 — 200,00 грн та 300,00 грн, 03.02.2022 — 200,00 грн та 500,00 грн, 04.02.2022 — 100,00 грн, 11.02.2022 — 500,00 грн, 12.02.2022 — 700,00 грн, 13.02.2022 — 500,00 грн, 14.02.2022 — 300,00 грн, 16.02.2022 — 100,00 грн та 3 500,00 грн, 17.02.2022 — 500,00 грн, 19.02.2022 — 300,00 грн. Загальна сума коштів, зарахованих на картковий рахунок відповідача, становить 22 700,00 грн, що підтверджує належне виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредитних коштів.
Судом також встановлено, що відповідач частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Так, згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 09.02.2022 відповідачем сплачено 2 013,00 грн, з яких 0,94 грн зараховано в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту), а 2 012,06 грн — у рахунок погашення процентів за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» 13.05.2022 відповідачем здійснено платіж у сумі 5 007,00 грн, з яких 456,86 грн зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а 4 550,14 грн — у рахунок погашення процентів. Крім того, 06.06.2022 відповідачем сплачено 2 001,00 грн, які повністю зараховано в рахунок погашення процентів за користування кредитом.
Судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжувався додатковими угодами. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 право вимоги за кредитним договором № 684403070 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», що підтверджується витягом із Реєстру прав вимоги, актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмета факторингової операції.
Надалі, 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, а відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 право вимоги за спірним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
У подальшому, 11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е. Відповідно до Реєстру боржників від 14.07.2025 та Акта приймання-передачі Реєстру боржників право вимоги за кредитним договором № 684403070 перейшло до позивача — ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується матеріалами справи.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунки заборгованості, сформовані первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», виписку з особового рахунку, а також витяги з реєстрів прав вимоги та реєстру боржників.
Із зазначених документів судом встановлено, що станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором № 684403070 від 18.01.2022 становить 24 280,12 грн, з яких:
?22 242,20 грн — заборгованість за тілом кредиту; 
?2 037,92 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом. 
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які ґрунтуються на укладеному в електронній формі кредитному договорі, виконанні кредитодавцем свого обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів, частковому виконанні відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, подальшому переході права вимоги до позивача на підставі договорів факторингу та невиконанні відповідачем у повному обсязі своїх договірних зобов`язань, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка є предметом даного спору.

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між первісним кредитором та відповідачем був укладений кредитний договір в електронній формі, кредитні кошти були фактично надані відповідачу, останній належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення, а право вимоги за договором у встановленому законом порядку перейшло до позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що зазначені доводи знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами.
Так, укладення кредитного договору підтверджується його копією, заявкою на отримання кредиту, паспортом споживчого кредиту, довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та іншими документами кредитної справи. Зазначені документи свідчать, що відповідач пройшов процедуру реєстрації та ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, ознайомився з умовами кредитування та підтвердив своє волевиявлення на укладення кредитного договору шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV33A4Z.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, є таким, що за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічне положення міститься й в абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України.
Таким чином, суд не вбачає підстав ставити під сумнів факт укладення між сторонами кредитного договору та виникнення між ними договірних правовідносин.
Щодо факту надання кредитних коштів суд зазначає таке.
Сам по собі факт укладення кредитного договору не підтверджує фактичного отримання позичальником кредитних коштів, а тому позивач повинен довести належними доказами виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо їх перерахування.
На підтвердження цієї обставини позивачем надано довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про здійснення 18.01.2022 переказу кредитних коштів у сумі 3000,00 грн із зазначенням ідентифікатора платіжної операції D25A87F60CBF00F6E053AC11EC960015.
Крім того, ухвалою суду від 24.04.2026 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від банку-емітента інформацію щодо належності платіжної картки, на яку були перераховані кредитні кошти.
На виконання зазначеної ухвали АТ КБ «ПриватБанк» повідомило суд, що платіжну картку № НОМЕР_1 емітовано саме на ім`я відповідача – ОСОБА_1 .
Також позивачем надано довідку про зарахування кредитних коштів, відповідно до якої на зазначену картку у період з 18.01.2022 по 19.02.2022 були зараховані кредитні кошти окремими траншами на загальну суму 22 700,00 грн.
Суд звертає увагу, що інформація банку щодо належності карткового рахунку відповідачу узгоджується із довідкою про зарахування кредитних коштів, наданою кредитодавцем, а тому у своїй сукупності ці докази підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 22 700,00 грн.
При цьому будь-яких доказів того, що зазначена платіжна картка відповідачу не належала або що кредитні кошти ним фактично не отримувалися, матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів суду не надано.
Оцінюючи доводи позивача щодо розміру заборгованості, суд виходить із того, що на підтвердження її розміру подано розрахунки заборгованості, сформовані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», виписку з особового рахунку, а також документи, які підтверджують перехід права вимоги.
При цьому із зазначених розрахунків вбачається, що відповідач не заперечував існування кредитних правовідносин та здійснював часткове погашення заборгованості.
Так, відповідно до розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 09.02.2022 відповідачем було сплачено 2 013,00 грн, з яких 0,94 грн спрямовано на погашення основної суми боргу, а 2 012,06 грн – на погашення процентів.
Крім того, відповідно до розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» 13.05.2022 відповідач сплатив 5 007,00 грн, з яких 456,86 грн було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту та 4 550,14 грн – у рахунок погашення процентів. Також 06.06.2022 відповідачем сплачено 2 001,00 грн, які повністю зараховані на погашення процентів за користування кредитом.
Зазначені платежі свідчать про те, що відповідач визнавав існування укладеного кредитного договору та здійснював його часткове виконання, що додатково підтверджує виникнення між сторонами кредитних правовідносин.
Суд також вважає доведеним факт переходу права вимоги до позивача.
Подані до суду договори факторингу, реєстри прав вимоги, акти приймання-передачі та реєстр боржників підтверджують безперервний перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», у подальшому до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом до позивача – ТОВ «ФК «ЕЙС».
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги, а тому позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду із цим позовом.
Перевіряючи правильність визначення суми заборгованості, суд враховує, що позивачем заявлено до стягнення 24 280,12 грн, з яких 22 242,20 грн становить заборгованість за тілом кредиту та 2 037,92 грн – заборгованість за процентами.
Зазначений розрахунок узгоджується з наданими матеріалами кредитної справи, документами про здійснені відповідачем платежі та документами щодо переходу права вимоги.
При цьому відповідач не подав суду контррозрахунку заборгованості, доказів повного або більшого погашення кредитної заборгованості, ніж враховано позивачем, а також не надав доказів недійсності кредитного договору чи припинення зобов`язання на інших підставах, передбачених законом.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а у разі їх порушення боржник не звільняється від обов`язку виконати грошове зобов`язання та сплатити передбачені договором платежі.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, часткове виконання ним своїх зобов`язань, належний перехід права вимоги до позивача та наявність непогашеної заборгованості у заявленому розмірі, а відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування наведених позивачем обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрату справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження понесення яких надано відповідні докази.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 512–514, 526, 530, 610, 611, 626, 627, 629, 639, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 137, 141, 259, 263–265, 274 ЦПК України, суд,
ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС»» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за Кредитним договором № 684403070 від 18.01.2022 у розмірі 24 280,12 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС»» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956) судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС»» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956) витрати на професійну правничу допомогу сумі 7000,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956, адреса: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя      Жанна ДЕМ`ЯНОВА