справа № 570/5302/25
провадження № 2/570/399/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2026 року
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді     Кушнір Н.В.,
з участю представника позивача   ОСОБА_1 ,
представника відповідача   Прилепи В.В.
секретаря судового засідання  Полюхович М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2  до Багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу "РЕЗОНАНС" про стягнення заборгованості з орендної плати і розірвання Договору оренди землі від 17.04.2019 року,

у с т а н о в и в:

покликаючись на систематичну несплату орендної плати відповідачем, позивач у поданій через систему "Електронний суд" 20 жовтня 2025 року позовній заяві просить: 
- стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 46 534 грн. 57 коп., з яких: 32 030 грн. 80 коп. борг з орендної плати, 11 162 грн. 83 коп. інфляційні втрати та 3 040 грн. 94 коп. як три відсотки річних;
- розірвати Договір оренди землі від 17.04.2019, укладений між ОСОБА_2 та Багатофункціональним сільськогосподарським кооперативом «РЕЗОНАНС» щодо земельної ділянки площею 3,8715 га, кадастровий номер 5624688900:02:015:0020, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Корнинської ОТТ (місце розташування до змін адміністративно-територіального поділу: Рівненська область, Рівненський район, Тайкурська сільська рада) (номер запису про інше речове право: 31995656 від 11.06.2019, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47349846 від 13.06.2019 16:57:34, приватний нотаріус Самсонюк Федір Павлович, Рівненський районний нотаріальний округ, Рівненська обл.).

17 листопада 2025 року представник відповідача адвокат Віктор Прилепа подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що позивач оманливо, протиправно та всупереч фактичним обставинам зазначає, що протягом 6 років не отримав від відповідача сум коштів оренди, що не відповідає дійсності, позаяк позивач, зловживаючи довірою відповідача, отримувала відповідні суми коштів без належного документального оформлення такого отримання (у порядку, визначеному договором). Вважає, що підтвердженням факту оплати відповідачем позивачу орендної плати у повному обсязі є факт відсутності звернення позивача до відповідача та контролюючого органу (у т.ч. відповідних позовних заяв, скарг тощо) щодо поданих відповідачем декларацій, утриманих нарахованих та сплачених податкових зобов`язань у формі податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

28 листопада 2025 року представник позивача адвокат Віталій Олійник через систему "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що, наводячи аргументи про начебто виплату орендної плати за Договором, відповідач замовчує той факт, що БСК «Резонанс» є юридичною особою та відповідні операції з видачі готівкових коштів, у т.ч. авансом, мають підтверджуватися відповідними документами первинного обліку (платіжні відомості, відомості з видачі готівки, видаткові касові ордери, фіскальні чеки, квитанції, тощо) з одночасним їх відображенням у бухгалтерському і податковому обліку Орендаря з врахуванням вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Національних положеннь (стандартів) бухгалтерського обліку (абревіатура П(С)БО). Звертає увагу суду, що відповідач не надав жодних документів про виплату згідно з Договором для Орендодавця орендної плати за 2019-2024 роки в негрошовій формі (актів наданих послуг, накладних) чи перерахування у безготівковій формі (банківські виписки, платіжні інструкції), у матеріалах справи відсутні будь-які розписки про отримання позивачем готівкових коштів у сумі 1 500 доларів США та 2 500 доларів США в рахунок орендної плати. 
Звертає увагу суду, що позивач заперечує отримання 13.06.2025 від БСК «Резонанс» коштів 15 000 і 7 000 грн., а долучений відповідачем як доказ клаптик паперу не містить обов`язкових реквізитів первинного документа, з його відомостей неможливо встановити зміст господарських операцій та він загалом не відповідає вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Більше того, як стверджує відповідач, з цього папірця, ніби вбачається виплата позивачу орендної плати за Договором за 2025 рік. Але в обґрунтуваннях позовних вимог позивач стверджує про систематичну невиплату Орендарем орендної плати за Договором за 2019-2024 роки, оскільки строки виплати за 2025 рік ще не настав, тому відповідні обставини не є предметом доказування у справі.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах.
По суті спору показала, що ОСОБА_3 знає з початку 2000 років, нормально спілкувалися, разом працювали, вона віддала йому в оренду свій земельний пай на 5 років, згодом підписавши договір, який не прочитала, він платив їй орендну плату.
В 2019 році вона попросила в орендаря свій екземпляр договору і з подивом дізналася, що договір укладений на 15 років. Почалася епідемія, а потім війна і їй було не до цього. Згодом вона побачила, що зменшилася субсидія, оскільки орендар ніби то платить їй орендну плату, хоча цього не було. Спочатку вони думали розірвати договір мирно, але відповідач взяв адвоката, вона також і тому домовитися не змогли та пішли в суд. Жодних коштів за оренду з 2019 року вона не отримувала, говорить правду, а поліграф проходити не хоче, оскільки її стан здоров`я цього не дозволяє.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Віталій Олійник позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задоволити. 
По суті спору пояснив, що орендодавець наполягає на тому, що з 17.04.2019 і дотепер, не зважаючи на відображений БСК «Резонанс» у податковій звітності нарахований позивачу дохід, такий дохід чи будь-яку іншу плату за оренду земельної ділянки позивач не отримувала, а сам факт нарахування доходу, і його виплата безпосередньо позивачу не є тотожними. Вважає, що систематичне порушення БСК "Резонанс" істотних умов договору щодо виплати орендної плати призвело до порушення майнових прав ОСОБА_2 , які підлягають захисту шляхом стягнення прострочення заборгованості та розірвання договору оренди землі з поверненням земельної ділянки власникові. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 300 грн.

Представник відповідача адвокат Віктор Прилепа позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. 
По суті спору пояснив, що БСК "Резонанс" сплатив позивачу розмір орендної плати у більшому розмірі, аніж встановленому Договором оренди земельної ділянки, позаяк таким до моменту укладення Договору та у момент укладення вказаного Договору були надані позивачу готівкові кошти у розмірі 1 500 доларів США та 2 500 доларів США відповідно, як передоплата за пай (позаяк сторони в усному порядку попередньо вирішили відчужити на користь відповідача вищевказану земельну ділянку). Пояснює, що після продовження перемовин між сторонами у усному порядку сторони узгодили зарахувати в якості орендної вказані платежі (позаяк позивач відмовився від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки). Стверджує, що 13.06.2025 позивач отримала від відповідача суми коштів у розмірі 15 000 грн. 00 коп. в рахунок оплати орендної плати за 2025 рік та 7 000 грн., що підтверджується розпискою та власноручним підписом ОСОБА_2 поруч з відповідним записом та показаннями трьох свідків. Вважає, що відповідач у повному обсязі та своєчасно виконав відповідні зобов`язання із сплати орендної плати на користь позивача у повному обсязі, а позивач 6 років не висловлювала жодних претензій. У випадку задоволення позову просить зменшити судові витрати на правову допомогу до 4 000 грн.

Суд встановив такі обставини.
17 квітня 2019 року ОСОБА_2 та Багатофункціональний сільськогосподарський кооператив "Резонанс" уклали договір оренди землі (ріллі), площею 3,87 га., кадастровий номер 5624688900:02:015:0020, строком на 15 років.
Відповідно до п.8 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 5 610 грн. або продукцією, або послугами. Орендна плата вносить щорічно до 30 числа грудня місяця (п.10 Договору).
Згідно з п.21 Договору його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5624688900:02:015:0020, площею 3,8715 га належної ОСОБА_2 зареєстроване 11.06.2019 БСК "Резонанс" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, строк дії до 17.04.2034, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №407550021 від 11.12.2024.
Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 2 кварталу 2019 року по 4 квартал 2024 року, позивачу ОСОБА_2 щорічно нараховувався відповідачем дохід за ознакою доходу «Надання майна в лізинг» (код 106), а саме: у 2019 році – 4 207,50 грн., у 2020 році – 5 610,00 грн., у 2021 році – 8 000,00 грн., у 2022 році – 10 000,00 грн., у 2023 році – 14 000,00 грн, у 2024 році – 13 000,00 грн., а загалом за цей період – 54 817,50 грн. 
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в суді підтвердили факти передачі позивачу ОСОБА_7 коштів особисто в руки в рахунок орендної плати. Вони попередньо домовлялися з позивачем про майбутній продаж земельного паю після закінчення мораторію за 2.5 тис. доларів, і заплатив їй ці кошти двома частинами наперед, бо вона просила кошти, щоб поставити памятник батькам. В 2019 році позивач повідомила, що поки пай продавати не буде, а кошти, які отримала, нехай будуть в рахунок орендної плати. Один одному вони розписок не писали, а писали в своїх зошитах, уточнюючи суми по обмінному курсу. Крім того, стверджує, що заплатив позивачу 7 тис. грн., щоб вона не переходила в "Інсеко". Вважають, що позивач виявилася непорядною людиною. Можливо, документально вони і не все робили правильно, але дана ситуація їх навчить.

Позивач долучила да матеріалів справи виписку з належних їй банківських карток. Відомості про надходження грошових коштів від БСК "Резонанс" за період 01.01.2021 - 02.10.2025 відсутні.
27 червня 2025 року представник позивача адвокат Віталій Олійник надіслав цінним листом з описом вкладення відповідачу БСК "Резонанс" адвокатський запит щодо виконання договірних зобов`язань за договором оренди землі від 17.04.2019, отриманий особисто ОСОБА_8 04.07.2025.
30 липня 2025 року через порушення зобов`язань за Договором оренди землі позивач надіслала відповідачу лист з підписаною додатковою угодою у двох примірниках про розірвання Договору за взаємною згодою сторін, однак відповідач про результати розгляду звернення позивача не повідомив, підписану додаткову угоду від 29.07.2025 до Договору не повернув, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Сума боргу, на думку позивача, з урахуванням індексації та вирахуванням податків доходу з орендодавця, станом на 20 жовтня 2025 року становить 46 534 грн. 57 коп., із яких:
- заборгованість з орендної плати - 32 030 грн. 80 коп.;
- інфляційні втрати - 11 462 грн. 83 коп.;
- 3% річних - 3 040 грн. 94 коп.

Суд дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду, та розірвання договору оренди землі.

Щодо виконання зобов`язання
За правилами ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст.612 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Згідно з ч.1 ст.15 цього Закону орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати /ст.24 Закону України «Про оренду землі»/. 
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (ч.2 ст. 25 Закону).
Положеннями п.п.164.2.5 п. 164.2 ст. 164 розд. ІV Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п.170.1 ст.170 ПКУ. Відповідно п. п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю, майнового паю є орендар.
При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.
Відповідно до п.170.1.4 ст.170 Податкового кодексу України, доходи зазначені, зокрема, у п.п.170.1 п.170.1 ст.170 ПК України (дохід від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення) оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18%, визначеною п.167.1 ст.167 ПК України.
Відповідно до п.п.1.3 п.1-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ставка військового збору становить 1,5% об`єкта оподаткування.

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.
Відповідно до спеціальної норми ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно з п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23 під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною.
Щодо поняття «несплата», вжите у п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Тож підставою розірвання договору оренди землі з таких підстав є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати.

Так, позивач ОСОБА_2 як власник земельної ділянки звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі від 17.04.2019 на підставі п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України з огляду на систематичну несплату Багатофункціональним сільськогосподарським кооперативом "Резонанс" орендної плати за землю.
Згідно з п.10 договору орендна плата вноситься щорічно до 30 грудня. Відповідно до п.8 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 610 грн., або продукцією, або послугами.
За умовами зазначеного договору оренди його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків.

Сторона позивача належними та допустимим доказами довела суду, що БСК "Резонанс" неодноразово порушував умови договору оренди землі від 17.04.2019, а саме систематично не сплачував орендну плату в повному обсязі, зокрема з 2019 по 2024 роки, що згідно з п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України є самостійною і достатньою підставою для розірвання договору. 
Таке порушення також є істотним у розумінні ч.2 ст.651 ЦК України, оскільки протягом тривалого часу орендодавець не отримує передбаченої договором плати, не може самостійно використовувати належну їй земельну ділянку та не може передати її іншому орендарю через чинне зареєстроване право оренди відповідача. Збереження договору за таких обставин порушувало б справедливий баланс інтересів сторін. 
Відповідач не надав жодних доказів належного виконання умов договору оренди землі від 17.04.2019 в частині сплати орендної плати. Суд вважає, що саме відповідач, як більш захищена сторона в договірних відносинах, повинен і мав можливість надати самостійно докази на підтвердження чи спростування суми наявної заборгованості по орендній платі перед позивачем.
Враховуючи вищевикладене, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем із виплати орендної плати за Договором оренди землі від 17.04.2019, з урахуванням положень Податкового кодексу, за період з 01.01.2020 по 15.10.2025 у розмірі 32 030 грн. 80 коп. 

Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних
За п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині наявності підстав для застосування приписів ст.625 ЦК України знайшли своє об`єктивне підтвердження під час розгляду справи, а тому суд, погоджуючись з розрахункми позивача, вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
З урахуванням вищенаведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 01.01.2020 по 15.10.2025 інфляційні втрати у розмірі 11 462 грн. 83 коп. та три проценти річних у розмірі 3 040 грн. 94 коп.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Суд наголошує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. 

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то право на її закріплене положеннями ст.59 Конституції України. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз.2 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз.3, 4, 5 п.п.3.1, абз.1 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Нормами законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Правничу допомогу у цій справі позивачу надавало адвокатське бюро "Віталій Олійник та партнери" згідно з договором від 27 червня 2025 року.
Позивач стверджує, що судові витрати на правову допомогу позивача склали 25 300 грн. 00 коп. та на підтвердження вказаного факту долучив до позовної заяви посвідчені копії: Договору про надання правової допомоги від 27.06.2025, що укладений з позивачем, та актом наданих послуг від 29.05.2026.
При вирішенні клопотання суд приходить до висновку, що обсяг наданих адвокатом послуг з правничої допомоги адвоката у цій справі не є значним, визначений адвокатом розмір витрат на правничу допомогу адвоката є завищеним та таким, що не відповідає складності справи та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, підготовка і подання відповіді на відзив, заперечень, участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, охоплюється єдиною метою надання правничої допомоги і такі послуги не можуть мати окремої вартості, оскільки виконання такої роботи є безумовним при наданні правничої допомоги, а відтак підлягає зменшенню до 4 000 грн., що буде співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов  ОСОБА_2  до Багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу "РЕЗОНАНС" про стягнення заборгованості з орендної плати і розірвання Договору оренди землі від 17.04.2019 року. 

Стягнути з Багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу «РЕЗОНАНС» на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 46 534 грн. 57 коп.
Стягнути з Багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу «РЕЗОНАНС» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 937 грн. 92 коп. 
Стягнути з Багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу «РЕЗОНАНС» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Багатофункціональний сільськогосподарський кооператив «РЕЗОНАНС», код ЄДРПОУ 25319642, місцезнаходження: вул.Незалежності,2, с.Тайкури Рівненського району Рівненської області.

Повне судове рішення виготовлене 10 серпня 2026 року.

Суддя:          Кушнір Н.В.