Справа № 383/702/26
Номер провадження 2/383/605/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді - Адаменко І.М.,
за участю:
секретаря судового засідання - Ляховецької В.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/702/26 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2013 року у справі № 1101/3723/12 було частково задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .Позивач зазначає, що на теперішній час у нього відсутня можливість виконувати зазначене рішення суду в попередньому обсязі у зв`язку з істотною зміною його матеріального та сімейного стану.Так, 11 січня 2022 року між ним та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має самостійного заробітку.Крім того, позивач зазначає, що разом із ним проживає та перебуває на його утриманні неповнолітня донька дружини ОСОБА_7 , оскільки її батько, ОСОБА_8 , помер.Також позивач посилається на те, що на його утриманні перебувають батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є пенсіонерами за віком. За його твердженням, батько страждає на тяжкі захворювання та постійно потребує амбулаторного лікування, у зв`язку з чим він надає батькам матеріальну допомогу, оплачує комунальні послуги, придбаває лікарські засоби, продукти харчування, одяг, взуття та несе інші витрати, пов`язані із забезпеченням їхніх повсякденних потреб.Посилаючись на зазначені обставини як на такі, що свідчать про істотну зміну його матеріального та сімейного стану, позивач просить зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2013 року у справі № 1101/3723/12, з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.05.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.05.2026 року відмовлено відповідачу у задоволені клопотання про витребування доказів.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2  в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду від відповідача надійшов відзив, який обґрунтований тим, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2013 року у справі № 1101/3723/12 з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист за вказаним рішенням був пред`явлений до примусового виконання 20 серпня 2020 року. За твердженням відповідача, позивач тривалий час належним чином рішення суду не виконував, здійснюючи сплату аліментів лише частково та нерегулярно. Відповідно до розрахунку Бобринецького відділу державної виконавчої служби, станом на 30 квітня 2026 року заборгованість позивача зі сплати аліментів становить 81493,60 грн. Щодо доводів позивача про перебування на його утриманні падчерки ОСОБА_11 відповідач зазначає, що вони не відповідають дійсності. Посилаючись на частину першу статті 268 Сімейного кодексу України, вона вказує, що обов`язок вітчима щодо утримання падчерки виникає лише за умови їх спільного проживання однією сім`єю. Натомість фактично дитина проживає у місті Бобринці разом із дідусем ОСОБА_12 та навчається у Комунальному закладі «Бобринецький ліцей № 2» Бобринецької міської ради, тоді як сам позивач, проживає та працює у місті Києві. За таких обставин, на думку відповідача, позивач не проживає з падчеркою однією сім`єю, не веде з нею спільного побуту, а тому не має передбаченого законом обов`язку щодо її утримання. Крім того, відповідач зазначає, що ОСОБА_11 після смерті свого біологічного батька отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Також відповідач заперечує доводи позивача щодо перебування на його утриманні батьків. На її думку, позивач не враховує, що його батьки отримують пенсійне забезпечення та доходи від передачі в оренду земельних ділянок, а також має рідну сестру, яка відповідно до закону також зобов`язана брати участь в утриманні батьків.Крім того, відповідач вказує, що всупереч вимогам статті 81 ЦПК України позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження фактичного здійснення ним витрат на утримання батьків та падчерки. Матеріали справи не містять жодних фінансових документів, зокрема фіскальних чеків, квитанцій про оплату комунальних послуг, рахунків за лікування чи придбання лікарських засобів, які б підтверджували понесення ним таких витрат або свідчили про погіршення його матеріального становища у зв`язку з їх здійсненням. На цій підставі просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.41-43). Інших заяв та клопотань до суду не подала.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази та оцінивши їх у відповідності до ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.
Судом встановлено, щорішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №1101/3723/12 від 16.01.2013 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнення розпочато з 11.12.2012 року.
З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що позивач 11 січня 2022 року уклав шлюб з ОСОБА_14 , яка в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_15 », про що Компаніївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 11.01.2022 року зроблено актовий запис №2 (а.с.11).
Від вказаного шлюбу у позивача та ОСОБА_16 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 видане Чабанівською селищною радою Фастівського району Київської області 01.12.2025, актовий запис 46 (а.с.12).
Дружина позивача ОСОБА_16 перебуває у додатковій неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, що підтверджується Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.02.2026 року №46 (а.с.13).
Також дружина позивача ОСОБА_16 має доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком якої записаний ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 04.02.2026 року (а.с.14).
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 видане Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 05.02.2026 року (а.с.15). 
Крім того, до матеріалів справи відповідачем надано копії пенсійних посвідчень батьків позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого батька ОСОБА_9 , з якої вбачається наявність у нього захворювань та необхідність отримання відповідної медичної допомоги (а.с.16-19).
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20)).
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою та суперечитиме її інтересам».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Проте, під час судового розгляду позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили про істотну зміну його майнового стану. Водночас матеріалами справи підтверджується лише зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дитини в іншому шлюбі.
Посилання позивача на перебування на його утриманні доньки дружини суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що зазначена особа перебуває на утриманні позивача або, що саме позивач несе витрати на її утримання.
Крім того, позивач посилався на необхідність утримання своїх батьків, які є пенсіонерами, на підтвердження чого надав копії їх пенсійних посвідчень та виписку з медичної карти батька. Однак зазначені документи самі по собі свідчать лише про пенсійний статус батьків та стан їх здоров`я, проте не підтверджують факту здійснення саме позивачем їх матеріального утримання, розміру понесених ним витрат чи того, що такі обставини, які пов`язані з їх хворобою, призвели до істотного погіршення його майнового стану, тому такіобставини не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення майнового стану платника аліментів.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2021 року у справі №552/3611/19 (провадження №61-2391св21).
Крім того, згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 11 грудня 2012 року по 30 квітня 2026 року вбачається, що станом на 30 квітня 2026 року заборгованість боржника зі сплати аліментів на користь стягувача становить 81493,60 грн (а.с.44-46).
Наявність значної заборгованості зі сплати аліментів свідчить про тривале неналежне виконання позивачем покладеного на нього законом та судовим рішенням обов`язку щодо утримання дитини. При цьому доказів погашення зазначеної заборгованості або вжиття позивачем належних заходів для її погашення матеріали справи не містять.
Зазначені обставини суд враховує при оцінці доводів позивача щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони свідчать про неналежне виконання ним аліментного обов`язку та не підтверджують наявності виключних обставин, які б були підставою для зміни встановленого судом розміру аліментів.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності істотної зміни його майнового стану, та погіршення такого майнового стау, що відповідно до вимог статті 192 Сімейного кодексу України могло би бути підставою для зменшення розміру аліментів, а надані позивачем докази лише підтверджують зміну його сімейного стану у зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі, та які самі по собі не свідчать про погіршення його матеріального становища позивача, тому позовні вимоги є необрунтовані.
Оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2013 року у справі № 1101/3723/12, й на цій підставі у задоволенні позову суд відмовляє.
Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, всі судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 у задоволенні позову до  ОСОБА_2 зменшення розміру аліментів відмовити повністю. 
Судові витрати у справі покласти на позивача ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 08.05.2003 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ,  зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 17.07.2026 року.

Суддя    І. М. Адаменко