Справа № 643/9048/26
Провадження № 2/643/6343/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Броницької М.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в особі представника Какун Анни Станіславівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Какун Анна Станіславівна звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором кредитної лінії № 210266332 від 22.02.2025 в розмірі 16 236,90 грн, з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 9 216,90 грн – заборгованість за процентами, 270,00 грн – заборгованість за комісією, 2 250,00 грн – неустойка.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 210266332, на підставі та відповідно до умов котрого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 4 500,00 грн з дисконтним періодом кредитування 30 днів від дати отримання позичальником першого Траншу
Кредитні кошти в сумі 4 500,00 грн було перераховано 2025-02-22 о 12:16:05 на карту відповідача, маска якої НОМЕР_1 , емітовану КБ «Приватбанк», вказану відповідачем особисто відповідно до умов договору.
Відтак 29.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу МВ-ТП/33, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах, визначених договором.
У подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 29.12.2025 укладено Договір факторингу № 29/1225-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. 
Згідно п. 4.1. Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги за формою, встановленою у Додатку до цього договору.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 29.12.2025 до Договору факторингу № 29/1225-01, ТОВ «ФК «ЄПАБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 236,90 грн, з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 9 216,90 грн – заборгованість за процентами, 270,00 грн – заборгованість за комісією, 2 250,00 грн – неустойка.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.12.2025, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за Договором кредитної лінії № 210266332 від 22.02.2025 в розмірі 16 236,90 грн.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 05.05.2026 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків.
У визначений строк позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши відповідну заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 18.05.2026 за вх. № 30679/26.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 19.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, в АТ «ПриватБанк» витребувано інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку з маскою № НОМЕР_1 , а також виписку по рахунку за період з 22.05.2025 по 27.02.2025 з детальною інформацією щодо призначення платежу і джерела надходження коштів.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 10.06.2026 уточнено витребовувану в АТ «ПриватБанк» інформацію в контексті номера рахунку.
01.07.2026 через канцелярію суду хав х. № 42166/26 надійшла довідка АТ КБ «ПриватБанк», в якій банк підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). При довідці банком надавалася виписка за вказаним рахунком за період 22.02.2025-27.02.2025.
Скерована на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвала про відкриття провадження, копія позову з доданими матеріалами 07.06.2026 повернулася на адресу суду з відміткою Укрпошти за закінченням встановленого терміну зберігання. 
У постанові від 18.12.2019 у справі № 2-4159/12 (753/12496/18) (провадження № 61-4961св19) Верховний Суд зробив висновок, що за загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду. Втім, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Отже, сам лише факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11 (провадження No 61-6596ск20).
Таким чином, відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Оскільки подача відзиву є правом, а не обов`язком відповідача, відтак керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільну справу за наявними у ній матеріалами.
З боку сторін жодних клопотань, в тому числі клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило. 
Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитн-факторингових правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.
Судом встановлено, що 22.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 210266332, на підставі та відповідно до умов котрого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 4 500,00 грн з дисконтним періодом кредитування 30 днів від дати отримання позичальником першого Траншу (а.с. 13-24). Кінцева дата повернення кредиту за домовленістю сторін була визначена на 24.03.2030. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно було сплати всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1 080,00 грн та нараховану комісію за надання кредиту у розмірі 270,00 грн. Базова процентна ставка складала 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 357,70 % річних.
Умови кредитування були зафіксовані у Паспорті споживчого продукту «СМАРТ» до Договір кредитної лінії № 210266332 від 22.02.2025, своє ознайомлення з якими позичальник засвідчив електронним підписом – одноразовим ідентифікатором, введеним 22.02.2025 о 12:16:02 (а.с. 11-12).
Кредитні кошти в сумі 4 500,00 грн було перераховано 2025-02-22 о 12:16:05 на карту відповідача, маска якої НОМЕР_1 , емітовану КБ «Приватбанк», вказану відповідачем особисто відповідно до умов договору, що підтверджується довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сформованою 29.12.2025 за № 210266332/29122025/Є (а.с. 25). Факт емітування банком на ім`я ОСОБА_1 картки № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 93).
Розпорядження на перерахунок коштів було надано платником Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» згідно платіжного доручення № 48cbf17-65e0-49af-967c-754afb4774b, відповідно до якого одержувачу ОСОБА_1 було перераховано 4 500,00 грн згідно договору № 210266332 від 22.02.2025 (а.с. 26).
Судом досліджено надану АТ КБ «ПриватБанк» виписку за період 22.02.2025-27.02.2025, з якою вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами на рахунку НОМЕР_3 , вчиняючи відповідні банківські операції (а.с. 94).
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. 
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. 
Пунктом 9.1.1.5 договору кредитної лінії встановлено, що кредитодавець має право у будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити право грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит та/або послуги з факторингу шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.
Відтак 29.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу МВ-ТП/33, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах, визначених договором (а.с. 30-32).
У подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 29.12.2025 укладено Договір факторингу № 29/1225-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги (а.с. 34-38). 
Згідно п. 4.1. Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги за формою, встановленою у Додатку до цього договору.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 29.12.2025 до Договору факторингу № 29/1225-01, ТОВ «ФК «ЄПАБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 236,90 грн, з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 9 216,90 грн – заборгованість за процентами, 270,00 грн – заборгованість за комісією, 2 250,00 грн – неустойка (а.с. 40).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тобто дані договори є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором кредитної лінії № 210266332 від 22.02.2025, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань перед кредитодавцем, в останнього виникла дебіторська заборгованість у розмірі 16 236,90 грн, про що суду надано відповідний розрахунок (а.с. 29-29 зворот).
Тотожна сума заборгованості відповідача зазначена у розрахунку і попереднього фактора, що додається до позову (а.с. 27-28 зворот).
Правильність розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована.
Разом з тим суд враховує, що відповідно до положень пункту 18 ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки з наданих суду розрахунків встановлено, що неустойка у розмірі 2 250,00 грн нарахована у період мораторію, підстав для її стягнення з відповідача не вбачається.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, доказів того, що відповідач виконав належним чином взяті на себе зобов`язання як до так і після відступлення права вимоги, сплатив грошові кошти у рахунок погашення заборгованості, суду не надано, кожен аргумент позивача знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами та не спростований доводами відповідача, беручи до уваги Прикінцеві та перехідні положення цивільного закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а відтак наявність підстав для часткового задоволення позову у розмірі 13 986,90 грн.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 293,46 грн (а.с. 60).
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за Договором кредитної лінії № 210266332 від 22.02.2025 в розмірі 13 986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 90 копійок, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 9 216,90 грн - заборгованість за процентами, 270,00 грн - заборгованість за комісією.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сплачений за подання позову судовий збір у сумі 2 293 (дві тисячі двісті дев`яносто три) гривні 46 копійок.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», код ЄДРПОУ 35625014, індекс 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Броницька