Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/852/26
Номер провадження2/173/1239/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

повне
13 серпня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Челюбєєва Є.В., за участю секретаря судового засідання Салтикової С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21.10.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та Хейликом укладено угоду № 200361620 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 8468,02 грн, з встановленим строком користування з 21.10.2015 року по 21.10.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
23.05.2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором № 200361620. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.
Станом на 19.03.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 24731,61 грн, з яких: 7761,76 грн заборгованість за кредитом; 16969,85 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 року укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Крім того, позивачем розраховані 3% річних в розмірі 2223,82 грн та інфляційні збитки за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 5407,92 грн. Таким чином загальна заборгованість становить 32363,35 грн. 
Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав надані кредитні кошти в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, тому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.10.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду у формі заяви (оферти) № 200361620 щодо надання та використання платіжної картки під розписку, про що свідчить його підпис. Тобто банк надав позичальнику прибуткову платіжну картку з бажаним кредитним лімітом у формі відновлювальної кредитної лінії.
Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав відповідачу (позичальнику) у користування кредитні кошти в розмірі 8468,02 грн, з встановленим строком користування з 21.10.2015 по 21.10.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
Відповідно до довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту строк користування продуктом становить 24 місяці, орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 9864,90 грн.
21.10.2015 року відповідач ознайомився під підпис з довідкою про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту.
Також 21.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТзДВ «СК «М-Лайф» укладено договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський».
20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_ БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року.
Відповідно до п. 4 даного Договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 71 072, 63 грн без ПДВ. Ціна договору сплачується новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.
Згідно з витягом з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, право вимоги за кредитним договором № 200361620 від 21.10.2015 року, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».
Станом на 19.03.2026 заборгованість відповідача становить 24731,61 грн., яка складається з: 7761,76 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16969,85 грн. заборгованість за процентами.
Крім цього, позивач за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 нарахував суму збитків з урахуванням 3% річних в сумі – 2223,82 грн., суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі – 5407,92 грн. Разом заборгованість становить 32363,35 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 року у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 року № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 року № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 року № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 року № 1 та від 20.05.2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 року № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 року № 1 і № 2.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статей 626, 628, 638 ЦК України договір є домовленістю сторін, а його зміст становлять погоджені сторонами умови. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Згідно зі статтями 1054, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти та сплатити проценти, визначені договором.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач підписав заяву (оферту), довідку про умови кредитування та тарифи, якими визначено розмір кредитного ліміту, строк кредитування та процентну ставку. Підписання зазначених документів свідчить про ознайомлення відповідача з умовами кредитування та його згоду з ними.
Відповідно до статей 76, 79, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що мають значення для вирішення спору.
На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано виписку по рахунку та реєстр договорів, права вимоги за якими були відступлені новому кредитору. Виписка з особового рахунку є належним доказом руху коштів та розміру заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц.
Доказів погашення заборгованості або спростування її розміру відповідачем не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів, належне погодження сторонами істотних умов кредитного договору та наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язання перед позивачем.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України право вимоги може бути відступлене іншій особі, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги.
Дослідженими судом доказами підтверджується, що право вимоги за кредитним договором відповідача було відступлено ПАТ «Банк Михайлівський» на користь ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року.
Витяг з Реєстру боржників містить відомості про кредитний договір відповідача та підтверджує включення його заборгованості до переліку відступлених прав вимоги.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» у частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 200361620 від 21 жовтня 2015 року в сумі 24 731,61 грн, з яких 7 761,76 грн - заборгованість за кредитом та 16 969,85 грн - заборгованість за процентами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення з відповідача трьох відсотків річних та збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.
У кредитора при цьому згідно з частиною другою статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення сплати основного боргу.
Враховуючи встановлені обставини справи, факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 2223,82 грн та інфляційних втрат у розмірі 5407,92 грн за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 7000,00 грн.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Матеріали цивільної справи містять копії Договору про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024, додаткову угоду до Договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 09.01.2026, детальний опис виконаних робіт.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 7000,00 грн. є завищеними.
Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором з позовними вимогами у розмірі 32363,35 грн, тобто у справі незначної складності, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, з огляду на ціну позову. Окрім цього, суд зауважує, що підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн, на відшкодування понесених витрат за надання правової допомоги.
Керуючись ст. 12, 13, 76–81, 89, 258, 259, 263–265, 268, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ 42649746) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №200361620 від 21.10.2015 в розмірі 32363 (тридцять дві тисячі триста шістдесят три) грн 35 коп., з яких: 24731,61 грн – заборгованість за тілом та процентами, 2223,82 грн – 3% річних, 5407,92 грн – інфляційні втрати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст складений 17.08.2026.

Суддя          Є.В. Челюбєєв