Справа № 203/9745/25 
Провадження № 2/0203/1055/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року        Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – Єдаменко С.В.,
при секретарі – Пилипенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, –

встановив:

26 грудня 2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернулось Центральне управління соціального захисту населення ДМР з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 листопада 2023 року відповідачка подала до Центральне управління соціального захисту населення ДМР заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Рішенням управління від 28 листопада 2023 року було призначено допомогу відповідачці в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 листопада 2023 року строком на 6 місяців. На підставі п. 131 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, відповідачці як одержувачу пенсії, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, їй було продовжено виплату допомоги автоматично на другий шестимісячний період. За результатами верифікації даних у серпні 2024 року Мінфіном позивачу було надано дані про невідповідність даних про відповідачку, оскільки за даними Державної прикордонної служби вона виїжджала за межі території України на тривалий час. Позивачем було зроблено запит до Державної прикордонної служби, у відповідь на який було повідомлено, що відповідачка в`їхала на територію України 21 листопада 2023 року, виїхала за межі території України 24 грудня 2023 року, надалі на територію України на момент надання відповіді не поверталась. Згідно п. 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу Пенсійного фонду України/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»). Таким чином, відповідачка втратила право на одержання допомоги з 01 лютого 2024 року. Рішеннями позивача було припинено виплату відповідачці допомоги з 01 лютого 2024 року, а також встановлено суму надміру сплаченої допомоги за лютий– серпень 2024 року в розмірі 14 000,00 грн. Відповідачці було направлено листи з вимогою про повернення вказаної переплати, проте відповідачка в добровільному порядку не бажає повертати безпідставно отримані кошти, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідачки на користь позивача надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 14 000 грн., а також стягнути судові витрати по справі (а.с. а.с. 1 – 8).
Після надходження відповіді № 2225803 від 09 січня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 45) та відповіді № 2227317 від 12 січня 20206 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (а.с. 46), ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 12 січня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12 лютого 2026 року (а.с. 47).
Справу розглянуто Центральним районним судом міста Дніпра за місцем проживання відповідачки як внутрішньо переміщеної особи.
В судове засідання 12 лютого 2026 року учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили. Повідомлялись про час і місце розгляду цивільної справи належним чином. У зв`язку з неявкою сторін розгляд цивільної справи було відкладено на 23 березня 2026 року (а.с. 51).
Судове засідання 23 березня 2026 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні. Розгляд цивільної справи було відкладено на 10 квітня 20206 року (а.с. 54).
Судове засідання 10 квітня 2026 року не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Розгляд цивільної справи було відкладено на 30 квітня 2026 року (а.с. 58).
В судове засідання 30 квітня 2026 року учасники справи не з`явились. Судом було розглянуто цивільну справу за наявними в ній матеріалами.
Відповідачка в судові засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не находив. Відповідачка повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу викликів поштою (а.с. а.с. 50, 57, 62). Клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не надала, про причини неявки не повідомила. 
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
27 листопада 2023 року відповідачкою подано до позивача заяву 565/3 про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам для неї (а.с. 21).
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1202-5003050158/19283 від 27 листопада 2023 року зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 22).
Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання № 51201-46982865 від 28 листопада 2023 року відповідачці призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 листопада 2023 року в розмірі 2 000 грн. щомісячно, про що направлено повідомлення (а.с. а.с. 25 – 66).
Відповідно до абз. 2 п. 131 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, виплата допомоги продовжується на наступний шестимісячний період автоматично отримувачам пенсії, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги.
На підставі вказаного положення Порядку відповідачці продовжувалась виплата допомоги переміщеним особам на проживання після закінчення першого шестимісячного періоду.
Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10 лютого 2025 року № 19/11619-25-Вих ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2024 року в`їжджала на територію України 21 листопада 2023 року, виїхала за межи території України 24 грудня 2023 року (а.с. 36).
Рішенням позивача від 03 вересня 2024 року було припинено виплату позивачці допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання з 01 лютого 2024 року у зв`язку з перебуванням за кордоном більше 30 днів поспіль (а.с. 29). 
В період з 01 листопада 2023 року по 31 серпня 2024 року відповідачкою було отримано 20 000,00 грн. допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою від 18 грудня 2025 року № 504 (а.с. 19).
Рішенням про встановлення обсягу надміру виплачених сум допомоги від 03 вересня 2024 року № 51201-46982865 встановлено, що сума надміру виплаченої відповідачці допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання за лютий – серпень 2024 року склала 14 000,00 грн. (а.с. 32).
09 вересня 2024 року на адресу відповідачки було направлено повідомлення про призупинення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с. 30).
13 вересня 2024 року, 09 грудня 2024 року, 31 січня 2025 року, 18 березня 2025 року, 15 серпня 2025 року, та 11 грудня 2025 року позивач звертався до відповідача з листами про повернення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі у сумі 14 000 грн. (а.с. а.с. 33 – 34, 37 – 42).
Надання допомоги внутрішньо переміщеним особам ведеться відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (далі Порядок).
Відповідно до п.2 Порядку (у редакції, що діяла на час звернення відповідача із заявою про надання допомоги) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 р. № 204.
Згідно п.2 Порядку допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей – 3000 гривень; для інших осіб – 2000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.
Відповідно до п.6 Порядку якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу Пенсійного фонду України/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Оскільки відповідачка 24 грудня 2023 року залишили територію України та не повернулись впродовж наступних 30 календарних днів, відповідачка мала повідомити про таку обставину згідно положень п. 6 Порядку, а з 01 лютого 2024 року вона втратила підстави для подальшого отримання допомоги для поживання внутрішньо переміщеним особам.
Згідно п.11 Порядку у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.
Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.
Разом з тим у ст.1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Згідно ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Оскільки відповідачка не виконала покладений на неї обов`язок повідомити про обставини, які зумовлюють припинення виплати допомоги, суд приходить до висновку, що у неї виник обов`язок щодо повернення безпідставно одержаних грошових коштів в розмірі 14 000,00 грн.
На час розгляду цивільної справи відповідачкою не надано доказів повернення безпідставно одержаних коштів, позивач стверджує, що кошти повернуті не були, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що сума безпідставно одержаної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, витрати зі сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-81, 141, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд –
вирішив:

Позов Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ; адреса як ВПО: АДРЕСА_4 ) на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ 42788347; адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Левка Лук`яненка, буд. 39/41) надміру нараховані кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 14 000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн., а разом: 17 028 (сімнадцять тисяч двадцять вісім) гривень.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня підписання його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня підписання повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складно 18 травня 2026 року. 

Суддя    С.В. Єдаменко