ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа №160/3195/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Мінерали України» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Мінерали України» (вул. Юдіна, 15-Б, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 31008937) до Південно-Східної митниці (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 43971371), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2026/000008/2 від 16.01.2026р. прийняте на митному посту «Дніпро-Правобережний».
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що до митного органу надано документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням митної вартості за першим методом (за ціною договору), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту, однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом (резервним) на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування спірного рішення. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
11.03.2026 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає, зазначає про те, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених декларантом відомостях, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. У цьому випадку наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірку числового значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до п. 2 ст. 58 МК України, п. 6 ст. 54 МК України. Рішення містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відмітку про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявлених позивачем товарів діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
16.03.2026 представником позивача направлено до суду відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
20.03.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких вказано, що позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо розбіжностей, які безпосередньо стосуються вартості товару. Платіжних документів щодо транспортних витрат та витрат на страхування декларантом не надано.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 14.09.2023 року, між ТОВ ВО «Мінерали України» - Покупець, та HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) – Продавець, було укладено Контракт №НК20230914.
Відповідно до п. 1.1. даного Контракту Продавець зобов`язується на умовах та спосіб визначений Додатками до Контракту поставляти Покупцю фітинги та фланці для труб з вуглецевої сталі, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.
Відповідно до Додатку №14 від 04.08.2025 року, Сторонами визначено асортимент товару, його попередню вартість, умови оплати.
Відповідно до інвойсу від 01.09.2025 року визначено вартість товару на рівні 23 295,69 доларів США.
За поставлений Товар Покупець розрахувався відповідно до умов Додатку №14 до Контракту, що підтверджує платіжні документи № P251027982 від 27.10.2025р., P260109983 від 09.01.2026р.
Відповідно до інвойсу та коносаменту, умови поставки – «FOB», Ксинганг, Китай.
З метою митного оформлення товару декларантом подано до Південно-східної митниці митну декларацію: № 26UA110150000185U7 від 15.01.2026 року.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем подано митну декларацію від 15.01.2026 №26UA110150000185U7, відповідно до якої для проведення Відповідачем митного оформлення заявлено наступний товар:
«Фітинги для труб і трубок з вуглецевої сталі марки 20,для зварювання в стик, з найбільшим зовнішнім діаметром не більш як 609,6мм:Відвід 90° тип 3D (R1.5 DN), GOST 17375/ ГОСТ 17375розм.60х3 mm -200шт; розм.60х5 mm -100шт ;розм.76х10 mm-20шт; розм.89х6 mm -100шт; розм.89х8 mm-100шт; розм.108х4 mm -500шт; розм.108х6 mm -100шт; розм.114х4 mm -100шт; розм.114х6 mm -100шт; розм.133х4 mm -100шт ;розм.133х5 mm -200шт; розм.159х4 mm -300шт; розм.159х5 mm -300шт; розм.159х6 mm -330шт ;розм.159х8 mm -100шт; розм.219х6 mm -120шт; розм.219х8 mm -110шт; розм.219х12 mm -5шт ;розм.273х8 mm -127шт; розм.325х8 mm -50шт; розм.377х10 mm -10шт; розм.426х10 mm -15шт; Відвід 90° тип 2D (R?1 DN)GOST 30753/ ГОСТ 30753розм.530х8 mm -15шт» (далі – Товар №1).
«Фітинги для труб і трубок з вуглецевої сталі марки 20,для зварювання в стик, з найбільшим зовнішнім діаметром не більш як 609,6мм: Перехід ексцентричний GOST 17378/ ГОСТ 17378розм.76х3,5-57х3 mm -30шт; розм.89х4-76х4 mm -10шт; розм.108х6-76х5 mm -10шт; розм.159х8-133х6 mm -5шт; розм.273х10-159х8 mm -5шт; розм.273х10-219х8 mm -5шт; розм.325х10-219х 8 mm -5шт; розм.325х 8-273х7 mm -5шт; розм.377х10-325х 8 mm -5шт; розм.377х12-325х10 mm -5шт; розм.426х10-325х 8 mm -5шт; розм.426х10-377х10 mm -5шт; Перехід концентричний GOST 17378/ ГОСТ 17378розм.108х3,5-57х3 mm -50шт; розм. 108х6-57х4 mm -50шт; розм.108х3,5-76х3,5mm -50шт; розм 108х6-76х5 mm -50шт; розм.108х6-89х6 mm -50шт; розм.159х4,5х108х3,5 mm -20шт; розм.159х6-108х6 mm -20шт; розм.159х8-108х6 mm -20шт; розм.159х4,5х133х4 mm -20шт; розм.219х10-57х4 mm -5шт; розм.219х10-159х8 mm -5шт; розм.219х6-168x4 mm -5шт; розм.273х10-159х8 mm -5шт; розм.273х10- 219х8mm -5шт; розм.325х8-219х7 mm -10шт; розм.377х10-273х8 mm -5шт; розм.426х12-273х10 mm -5шт ;Трійник GOST 17376/ ГОСТ 17376розм. 57х5 mm -100шт; розм. 89х4 mm -50шт; розм. 89х6 mm -50шт; розм. 159х4.5 mm -50шт; розм. 159х6 mm -50шт; розм. 159х8 mm -20шт; розм. 159х10 mm -20шт; розм. 159х12 mm -10шт; розм. 219х8-159х6 mm-5шт; розм. 219х10 mm -5шт; розм. 219х12 mm -5шт; розм. 273x8-108х6 mm -3шт; розм. 273x8-133х6 mm -3шт; розм. 273x8-159х4.5 mm -3шт; розм. 325x10 mm -3шт; розм.325х10-219х8 mm -3шт; розм. 426х12 mm -3шт ;Заглушка GOST 17379/ГОСТ 17379 розм. 219х8 mm -20шт ;розм. 426х8 mm -5шт; розм. 426х10 mm -5шт ;розм. 530х8 mm -5шт; розм. 530х10 mm -5шт.» (далі – Товар №2).
«Фітинги для труб і трубок з вуглецевої сталі марки 20 для зварювання в стик, з найбільшим зовнішнім діаметром понад 609,6мм:GOST 17379/ГОСТ 17379, Заглушка розм.630х10 mm -5шт.» (далі – Товар №1).
Митна вартість Товару заявлена декларантом позивача за основним методом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України:
Товару №1 на рівні – 0,88 дол.США/кг.
Товару №2 на рівні – 1,261 дол.США/кг.
Товару №3 на рівні – 1,221 дол.США/кг.
Для митного оформлення позивачем подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (графа 44 МД).
1. (код 0003) Сертифікати якості б/н від 01.09.2025;
2. (код 0271) Пакувальний лист б/н від 01.09.2025;
3. (код 0380) Рахунок– фактура (інвойс) №HK20230914-14 від 01.09.2025;
4. (код 0705) Коносамент № TJN0753534 від 21.09.2025;
5. (код 0730) Автотранспортна накладна № 1860 від 13.01.2026;
6. (код 3001) Банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару Swift від 09.01.2026; від 27.10.2025;
7. (код 3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №25 від 14.01.2026;
8. (код 3006) Калькуляція транспортних витрат № 14-01/1 від 14.01.2026;
9. (код 3007) довідка про транспортні витрати № 13/01/26-l від 13.01.2026;
10. (код 3008) Документ на підтвердження вартості страхування №09-03.11.25.00085 від 17.10.2025;
11. (код 4103) Додатки до договору №14 від 04.08.2025; Додаткові угоди №4 від 30.12.2025; №3 від 29.08.2025;
12. (код 4104) Зовнішньоекономічний договір № HK20230914 від 14.09.2023;
13. (код 4301) Договори (контракти) про перевезення №058/ФСР від 24.01.2020; Заявка на перевезення №63 від 16.09.2025;
14. (код 9610) копія митної декларації країни відправлення №021720250001011949 від 19.09.2025.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронними митними деклараціями згенеровано обов`язкові форми контролю:
105-2 - Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв;
106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідачем, з урахуванням положень ст. 53 МКУ, декларанту надіслано електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант надав лист Позивача від 15.01.2026 №1501-1 про відмову від подання додаткових документів у 10-денний термін відповідно до статті 53 МКУ.
За поданою митною декларацією митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів: №UA110150/2026/000008/2 від 16.01.2026р.
Такими рішеннями скориговано заявлену позивачем митну вартість товарів, а саме: за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ тобто взято за основу інформацію щодо раніше визначеної митної вартості товару.
В подальшому Південно - Східною митницею Держмитслужби прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: UA110150/2026/000009, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та запропоновано декларанту подати нову митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості.
Вважаючи прийняте рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Основним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов`язані з митним оформленням товарів, є Митний кодекс України.
Згідно з ч. 8 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно ст. 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.ч. 1,4 ст.337 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16, від 13.01.2022 у справі № 1.380.2019.005307. 
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч.2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд досліджуючи рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження, на відповідність ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов наступного висновку.
Так, стосовно доводів митного органу про непідтвердження повноти включення до ціни товару витрат, пов`язаних з навантаженням товару на борт судна», суд зазначає, що поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB TIANJIN XINGANG.
Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на умовах поставки FOB «Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6: - нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження».
Тобто у ціну товару на умовах FOB включені витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судна.
Щодо сертифікату походження, суд зазначає наступне.
З приводу претензій до сертифікату походження товару від 22.09.2025 №25C661991427/12592. Повний текст графи №1 сертифікату «GUANGZHOU YOUQIBING TRADE CO.LTD GUANGZHOU, CHINA VIA(українською «від імені») HK BEST PIPE FITTING CO., LTD, 610 NATHAN ROAD, MONGKOK, KOWLOON, HONGKONG, CHINA».

Чинним законодавством України не передбачено заявлення у ЕМД відомостей про юридичну особу, яка проводила митне оформлення в іноземній країні і не є стороною зовнішньоекономічного контракту. Дана обставина не містить жодних розбіжностей та невідповідностей.
Щодо експедиційної винагороди, суд зазначає наступне
З приводу включення до митної вартості товару експедиторської винагороди слід зазначити, що згідно наданих до митного оформлення заявки на транспортування від 16.09.2025 № 63, рахунку компанії ТОВ «ФСР Лоджістік Україна» послуг від 14.01.2026 №25, довідки про транспортні витрати від 13.01.2026 №13/01/26-l та калькуляції витрат на доставку вантажу №14-01/1 від 14.01.2026 р., експедиторська винагорода складає 3 600,00 грн.
Ця сума в повному обсязі включена до митної вартості товару.
Щодо модулю відстеження контейнерів, суд зазначає наступне.
Відповідачем зазначено, що за результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет – ресурсі за адресою ww.shippingline.org, встановлено що товари, які переміщувались у контейнері у контейнері SEGU6191860 були перевантажені з морського судна CMA CGM Chili на CMA CGM Platinum, а потім CMA CGM Platinum у порту Ambarli, Туреччина. Зазначене може свідчити про наявність інших коносаментів, які до митного оформлення не надавались».
При цьому, при перевантаженні контейнера з одного судна на інше в процесі одного маршруту перевезення не повинен виписуватись новий транспортний документ (коносамент).
У постанові пленуму ВАСУ №2 від 13 березня 2017 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» чітко зазначено: «Тобто в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару); відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.»
Жодного доказу про існування інших коносаментів митним органом не надано.
Щодо договору перевезення, суд зазначає наступне.
Відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 4.2.3 договору від 24.01.2020 №058/ФСР, погоджені платежі, що підлягають за оплату ТЕО з перевезення вантажу морським транспортом та супутні витрати, що пов`язані з таким перевезенням, підлягають оплаті протягом 5 робочих днів з дати виставлення рахунку, при цьому у разі, якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують заявлений рівень вартості, є банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи (частина 2 статті 53 МКУ). Рахунок на оплату транспортних послуг №25 був виставлений 14.01.2026, ЕМД № UA110150/2026/000185 (MRN №26UA110150000185U7) подана до митного оформлення 15.01.2026, тобто на перший робочій день з моменту виставлення рахунку. Відповідно цьому рахунок ще не має бути сплачено.
За викладених обставин, документи подані декларантом до митного оформлення не містили розбіжностей та у повному обсязі підтверджували заявлені числові значення складових митної вартості декларованого товару.
Щодо методу коригування митної вартості, обраного відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами другою та третьою вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В цій справі відповідач відхилив основний метод визначення митної вартості та застосував резервний метод визначення митної вартості, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товару.
В якості підстави для незастосування попередніх методів митний орган послався на відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, відсутність інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.
З приводу використання посилання на конкретні інші митні декларації суд відзначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.02.2022 року по справі №815/6768/17.
Разом з цим, факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №815/6827/17.
При цьому рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №160/5853/19.
Наведене також вказує на необґрунтованість та протиправність рішення, що є предметом оскарження.
Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжують права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110150/2026/000008/2 від 16.01.2026р. прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, що вказує на його протиправність, в зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 7725,38 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Мінерали України» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2026/000008/2 від 16.01.2026р. прийняте на митному посту «Дніпро-Правобережний».
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Мінерали України» (код ЄДРПОУ 31008937) судові витрати у розмірі 7725,38 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна