ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 липня 2026 року 	Справа № 160/255/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рянської В.В.,
за участю: секретаря судового засідання Любої Н.Р.,
представника позивача Тішуніна О.А. в режимі відеоконференції,
представника відповідача Губського В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з метою дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 до 31.12.2023;
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: 
від 08.11.2024 № 0692372408 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами у розмірі 479374,12 грн та штрафних санкцій у розмірі 119843,53 грн; 
від 08.11.2024 № 0692432408 за платежем військовий збір, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування у розмірі 39947,84 грн та штрафних санкцій у розмірі 9986,96 грн; 
від 08.11.2024 № 0692462408 штрафні санкції у розмірі 340,00 грн; 
від 08.11.2024 № 0692342408 адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 6700,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в листопаді 2024 року позивач отримав оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які вважає протиправними. Позивач зазначає, що контролюючий орган порушив вимоги пунктів 42.2, 42.4 статті 42, пункту 79.2 статті 79, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки запит про надання документів, наказ про проведення перевірки та повідомлення про її проведення були направлені не за податковою адресою (зареєстрованим місцем проживання) позивача (с. Сергіївка замість с. Солдатське), у зв`язку з чим він не був належним чином та своєчасно повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, яка фактично розпочата до моменту виникнення у контролюючого органу права на її проведення. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не вбачається, що запит про надання документів було вручено позивачу. Крім того, у запиті не зазначено конкретного переліку інформації та документів, які необхідно надати, підстав отримання податкової інформації та розкриття банківської таємниці. Поштові відправлення з наказом про проведення перевірки та повідомленням про її проведення було повернуто контролюючому органу. Невиконання вимог щодо належного повідомлення платника податків зумовлює незаконність перевірки та відсутність правових наслідків її проведення, у тому числі протиправність прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 160/255/25 (головуючий суддя Царікова О.В.) у задоволенні вказаного позову було відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 160/255/25 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 28.04.2026 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026 у справі № 160/255/25 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
11.05.2026 зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 справу передано на розгляд судді Рянській В.В.
Ухвалою від 18.05.2026 прийнято справу до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.06.2026, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
29.05.2026 надійшла заява представника позивача - адвоката Тішуніна Олександра Анатолійовича про участь у судовому засіданні, призначеному на 17.06.2026, та в усіх наступних судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою від 15.06.2026 було задоволено вказану заяву представника позивача, постановлено забезпечити його участь у судовому засіданні, призначеному на 17.06.2026, та в інших судових засіданнях, що будуть призначені у цій справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації.
02.06.2026 надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що позивач про зміну місця проживання (податкової адреси) контролюючий орган не повідомляв. Відповідно до інформації контролюючого органу поштове відправлення № 0600941966508, яким направлялись наказ від 15.07.2024 № 2921-п та повідомлення від 15.07.2024 № 419/04-36-24-08, було отримано позивачем особисто, про що свідчить наявність розписки про одержання в корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. ПК України не встановлено обов`язку контролюючого органу встановлювати особу підписанта поштового відправлення. Контролюючий орган, маючи інформацію про отримання позивачем поштового відправлення, правомірно дійшов висновку про його отримання та розпочав перевірку стосовно позивача. Поштові відправлення вручаються адресатам (одержувачам) за умови пред`явлення ними документів, що посвідчують особу згідно із законодавством. З огляду на те, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не є уповноваженим органом на здійснення вручення поштових відправлень, в тому числі рекомендованих поштових відправлень, відповідач не може надати інформацію щодо підстав встановлення працівниками АТ «Укрпошта» повноважень особи, відповідальної за здійснення підпису у графі «розписка про одержання» поштового відправлення № 060094196508. Для встановлення актуальної інформації щодо місця перебування позивача було здійснено запит Соборним відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області, дата запиту: 27.03.2024, номер запиту: 7229/04-36-24-12-14. На запит було отримано відповідь від 28.03.2024 № 0436-2024-00015535, на підставі якої було встановлено фактичну адресу місця проживання позивача: АДРЕСА_1 . Підстави стверджувати про невідповідність запиту від 02.05.2024 № 31652/6/04-36-24-17-15 вимогам абзацу другого пункту 73.3 статті 73 ПК України відсутні. Визначений у запиті перелік запитуваної інформації є достатньо деталізованим, дає можливість платнику надати саме ті документи, які запитує контролюючий орган. ГУ ДПС у Дніпропетровській області у запиті від 02.05.2024 № 31652/6/04-36-24-17-15 було чітко окреслено, що під час виконання покладених на органи ДПС функцій на підставі підпункту 72.1.3 пункту 72.1 статті 72 ПК України було отримано податкову інформацію від Національного банку України щодо значних обсягів переказів між рахунками, які належать позивачу, із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році, а саме, дебетовий оборот у сумі 2 662 013,0 грн та кредитовий оборот у сумі 2 663 190,0 грн. Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій (у випадках коли згідно з нормами ПК України таке подання є обов`язковим) встановлено, що ФОПП ОСОБА_1 за період, що перевірявся, податкові декларації до ГУ ДПС у Дніпропетровській області не подавав, що є порушенням підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пукнкту 176.1 статті 176 та пункту 179.1 статті 179 ПК України.
03.06.2026 до суду надійшло подане представником позивача клопотання про долучення доказів.
Ухвалою суду від 17.06.2026 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2026.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. 
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79, підпункту 69.35-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України), та у зв`язку з отриманням інформації щодо значних обсягів переказів на рахунок фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (p2p-платежі) фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області видано наказ від 15.07.2024 № 2921-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 . Наказом було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з 28.08.2024 тривалістю 2 робочих дні за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 з метою дотримання вимог податкового та іншого законодавства.
Адресований позивачу запит про надання документів № 31652/6/04-36-24-17-15 від 02.05.2024 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 . У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 0600917415274 зазначено дату вручення 29.05.2024, міститься підпис у рядку «розписка про одержання» без зазначення прізвища та ініціалів особи, якій вручено поштове відправлення.
Позивач заперечує отримання ним вказаного поштового відправлення.
Наказ № 2921-п від 15.07.2024 та повідомлення про проведення перевірки № 419/04-36-24-08 від 15.07.2024 було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 . У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 0600941966508 зазначено дату вручення 14.08.2024, міститься запис «Попов» у рядку «розписка про одержання».
Разом із тим, листом АТ «Укрпошта» № 1.10.004.-36843-24 від 24.12.2024 на запит представника позивача повідомлено, що рекомендований лист № 0600941966508 від 15.07.2024 на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) надійшов 23.07.2024 до пересувного відділення № 66 Дніпровського регіону за місцем обслуговування адреси, зазначеної на поштовому відправленні, та доставлявся аресату. Оскільки за вказаною адресою адресат не був розшуканий, вручити лист та залишити повідомлення про його надходження не виявилося можливим. Даний лист повернуто за зворотною адресою відправнику.
Отже, матеріали справи містять суперечливі відомості про обставини вручення/невручення адресату поштового відправлення № 0600941966508 з наказом та повідомленням про перевірку.
За результатами перевірки складено акт від 05.09.2024 № 2504/04-36-24-08/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з метою дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичною особою-платником податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2023 по 31.12.2023», у якому зазначено про встановлені порушення позивачем вимог податкового законодавства:
- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 ПК України в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік;
- підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 та пункту 167.1 статті 167 ПК України у частині заниження загального річного оподаткованого доходу внаслідок не декларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (p2p-платежі), у результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 479 374,12 грн;
- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України у частині заниження податкових зобов`язань із військового збору за 2023 рік на суму 39 947,84 грн;
- пункту 121.2 статті 121 ПК України щодо ненадання відповіді на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктом 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 ПК України.
Акт перевірки направлено позивачу 05.09.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 , та повернуто на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з довідкою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».
На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 08.11.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення:
від 08.11.2024 № 0692372408, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами у розмірі 479374,12 грн та за штрафними санкціями у розмірі 119843,53 грн; 
від 08.11.2024 № 0692432408, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування у розмірі 39947,84 грн та за штрафними санкціями у розмірі 9986,96 грн; 
від 08.11.2024 № 0692462408, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн; 
від 08.11.2024 № 0692342408, яким застосовано адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 6700,00 грн.
Податкові повідомлення-рішення направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 . У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 0600981220967 зазначено дату вручення 20.11.2024, міститься підпис у рядку «розписка про одержання» без зазначення прізвища та ініціалів особи, якій вручено поштове відправлення.
Разом із клопотанням від 23.01.2025 відповідач надав суду копію відповіді з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про реєстраційні дані фізичної особи-платника податків від 28.03.2024 № 0436-2024-00015535 на запит Соборного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області, дата запиту: 27.03.2024, номер запиту: 7229/04-36-24-12-14, відповідно до якої місце проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): АДРЕСА_1 .
Представником позивача на підтвердження адреси місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , дата реєстрації – 16.02.2011, було надано суду копію витягу з реєстру територіальної громади від 12.01.2024 № 2024/000358814, копію дубліката довідки відділу ЦНАП виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області від 16.01.2024 № 27, копію довідки виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області від 30.12.2024 № 383, відомості з реєстру територіальної громади про місце проживання особи від 02.06.2026 № 73.
Згідно з відповіддю № 2893881 від 17.06.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованою за запитом судді, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 16.02.2011 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
За змістом підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.
Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.
Крім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній не позбавлений такого права.
Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 названого Кодексу, який встановлює, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з пунктом 42.5. ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Судом встановлено, що запит про надання інформації та документів, примірники наказу та повідомлення про проведення перевірки було надіслано за адресою, яка не відповідає зареєстрованому місцю проживання позивача (с. Сергіївка замість с. Солдатське), які є різними населеними пунктами з різними поштовими індексами (53813 та 53827 відповідно).
За змістом пунктів 42.2, 42.3, 42.5 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з пунктом 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Водночас відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату її початку є обов`язковою передумовою виникнення у контролюючого органу права на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
У постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №821/595/17, від 04 листопада 2021 року у справі №320/1375/19 сформульовано правову позицію, відповідно до якої недотримання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України є істотним порушенням процедури проведення перевірки.
Судом встановлено, що адреса, на яку позивачу направлялась кореспонденція контролюючим органом, не відповідає зареєстрованому місцю проживання позивача, тому відсутні підстави вважати їх врученими позивачу. Відповідачем не доведено забезпечення реального повідомлення позивача про проведення перевірки до її початку.
Аналізуючи зміст норм податкового законодавства Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, крім наведених вище висновків, Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що встановивши таке порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Юридичною підставою прийняття наказу, за наслідками реалізації якого проведено перевірку та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є в тому числі підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Відповідно до підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.
Згідно з підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Як передбачено пунктом 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Згідно з пп. 73.3.1 п. 73.3 ст. 73 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків;
4) стосовно платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:
податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;
акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) виявлено помилку або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, або відповідно до Загального стандарту звітності CRS фінансовим агентом подано звіт про підзвітні рахунки з відомостями про незадокументовані рахунки, або виявлено подання власником рахунку недостовірних відомостей фінансовому агенту;
7) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або укладено на його підставі міжвідомчий договір, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про інше порушення чи невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених Угодою FATCA або Загальним стандартом звітності CRS, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;
8) отримано запит про надання інформації від компетентного органу іноземної держави на підставі міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, та інформації, яка запитується, немає у розпорядженні контролюючого органу;
9) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
У постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 620/309/20 Верховний Суд вказав, що надіслати на адресу платника (вручити платнику) обов`язковий письмовий запит з пропозицією надати пояснення та їх документальні підтвердження контролюючий орган має право лише у разі виявлення фактів, які свідчать про порушення таким платником податкового, валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, за наслідками отримання податкової інформації.
У наведеній вище постанові, з покликанням на правові висновки Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, зазначено, що аналіз норми підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України дає підстави для висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Також аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 160/8721/23, від 19 травня 2025 року у справі № 160/9787/23, від 1 липня 2025 року у справі № 160/9196/23.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2026 у справі № 160/11095/23 зазначив, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення (можливе порушення) платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження. Виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. При цьому у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки та оскаржити його у суді, тоді суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб`єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.
Оскільки матеріали справи не містять належних доказів направлення за податковою адресою позивача запиту контролюючого органу про надання відповідної інформації та вручення позивачу такого запиту, суд дійшов висновку про невідповідність вимогам чинного законодавства призначення відповідачем перевірки.
Невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки та її призначення є самостійною підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, прийнятих за її результатами.
У постанові від 24 грудня 2024 року у справі № 580/9282/23 Верховний Суд звертав увагу, що при встановлені обставини щодо протиправності призначення й проведення перевірки суди попередніх інстанцій не мали переходити до перевірки підстав позову по суті встановлених під час перевірки порушень податкового та/або іншого законодавства, а відповідно і робити висновки по суті таких порушень.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08.11.2024 № 0692372408, № 0692432408, № 0692462408 та № 0692342408 та наявність підстав для їх скасування у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки та її призначення. 
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних індивідуальних актів суб`єкта владних повноважень.
Підстави для додаткового визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з метою дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 відсутні, оскільки належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними та скасування оскаржуваних індивідуальних актів відповідача, прийнятих за результатами такої перевірки. 
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
За подання до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 7773,52 грн (квитанція № 0.0.4105856119.1 від 02.01.2025 на суму 6561,92 грн, квитанція № 0.0.4105857442.1 від 02.01.2025 на суму 1211,60 грн).
Оскільки ціна позову становить 656192,45 грн, судовий збір за вимоги майнового характеру (визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень) становить 1% ціни позову - 6561,92 грн. Судовий збір за вимогу немайнового характеру (про визнання протиправними дій) становить 1211,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для прцездатних осіб – 3028,00 грн). За подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 7773,12 грн. Надміру сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 0,40 (1211,60-1211,20).
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у сумі 11524,68 грн (платіжний документ № 2384-0054-8921-5245 від 11.09.2025), що встановлено з виписки про зарахування судовог збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
За подання касаційної скарги сплачено позивачем судовий збір у сумі 12293,00 грн (квитанція № 3592-0541-0968-2584 від 27.02.2026).
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги немайнового характеру про визнання протиправними дій відповідача, розподіл понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за таку вимогу не здійснюється.
Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30379,60 грн (6561,92 + 11524,68 + 12293,00) відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення від 08.11.2024 № 0692372408, № 0692432408, № 0692462408 та № 0692342408.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30379,60 грн (тридцять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, код ЄДРПОУ 44118658.
Повний текст рішення складено 10 липня 2026 року.

Суддя В.В. Рянська