Справа № 760/6230/26
Провадження №2/760/13487/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 липня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Маковчик К.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 23 вересня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 185. Від даного шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу старший син ОСОБА_4 з власної ініціативи залишився проживати з батьком, а молодший - ОСОБА_4 проживає спільно з позивачем в орендованій квартирі. Позивач приймає однакову участь у виховані обох синів, в тому числі щодо їхнього матеріального забезпечення. Натомість відповідач відмовляється добровільно надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання молодшого сина, хоча відповідач є працездатною особою, отримує постійний дохід, а тому позивач вважає, що відповідач має можливість та обов`язок сплачувати аліменти на утримання молодшого сина.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2026 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.
Ухвалою від 12 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, однак подала до суду заяву про розгляд справи її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним, однак причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, що сторони з 23 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року.
Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 березня 2016 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на час подання позовної заяви проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором оренди квартири від 22 січня 2026 року.
Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначила, що після розірвання шлюбу старший син ОСОБА_4 з власної ініціативи залишився проживати з батьком, а молодший - ОСОБА_4 проживає спільно з позивачем в орендованій квартирі. Позивач приймає однакову участь у виховані обох синів, в тому числі щодо їхнього матеріального забезпечення. Натомість, відповідач відмовляється добровільно надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання молодшого сина, хоча відповідач є працездатною особою, отримує постійний дохід, а тому позивач вважає, що відповідач має можливість та обов`язок сплачувати аліменти на утримання молодшого сина.
Відповідач відзиву не подав.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить із такого.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як визначено ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.
Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.  
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків.
Крім того, суд вважає, що відповідач беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Тому він зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.
Враховуючи викладене, беручи до уваги вік та стан здоров`я дитини, яка перебуває на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що необхідно стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору.
Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1331,20 грн судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити. 
Стягувати з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривень 20 копійок судового збору. 
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).
Сторони у справі :
позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_2 , приватний будинок , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Солом`янського
районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова