Справа № 595/996/26
Провадження № 2-а/595/105/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2026 місто Бучач 

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді Созанської Л.І.,
 
за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,
представника позивача, адвоката Тарчинської Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тарчинська Л.Я., подав до суду позов до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3186 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 01 липня 2026 року.
Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3186 від 01 липня 2026 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в розмірі 17000 грн. В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначена постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного адміністративного правопорушення позивач не вчиняв, так як ніякої повістки не отримував.Окрім того позивач користується відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки його син ОСОБА_1 у 2023 році зник за особливих обставин, а тому не мав причин не з`являтися за викликом по повістці.
Із зазначених у позові обставин ОСОБА_1 просить суд: скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3186 від 01 липня 2026 року та закрити провадження у справі.
Ухвалою судді від 22 лиапня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тарчинська Л.Я., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
27 липня 2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 на позовну заяву, у якому представник відповідача просить у задоволенні позову ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю. Відзив мотивованим тим, що згідно розпорядження №73 від 10 травня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 голові Золотопотіцької селищної ради, з метою оповіщення військовозобов`язаних визначалося завдання здійснити оповіщення військовозобов`язаних, згідно списку про їх виклик на 09 годину 18.05.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Серед військовозобов`язаних, яких належало оповістити, був і позивач. Золотопотіцькою селищною радою було направлено повістку № 7288591 на зареєстровану адресу місця проживання позивача засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням. Однак, позивач ухилився від отримання повістки, тому вона була повернута відповідальним працівником АТ "Укрпошта" з відміткою, що "адресат відсутній за вказаною адресою". Що вважається належним оповіщенням військовозобов`язаного, згідно закону. Не прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не надавши пояснень щодо поважності причин свого неприбуття за належним чином оформленою повісткою, Позивач допустив порушення абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а також ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що і було винесено оскаржувану постанову.
30 липня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» представником позивача, адвокатом Тарчинською Л.Я. подано відповідь на відзив, яку суд приймає в якості письмових пояснень у справі, поданих стороною позивача в порядку ст. 44 КАС України (в даній категорії справ, відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив), в яких вона вказує, що вважає доводи, викладені в відзиві необґрунтованими, а відтак такими, що не визнаються стороною позивача. Окрім того поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП. Відповідач посилається на те, що повістка була направлена рекомендованим листом та повернулася із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підтвердження цього долучено копію повістки, конверта та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак сам по собі факт повернення рекомендованого листа не свідчить про умисне ухилення особи від явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Водночас відповідачем не доведено наявності суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Матеріали долучені до відзиву не містять жодного доказу того, що позивач знав про існування зазначеної повістки та свідомо ухилився від явки до територіального центру комплектування. Посилання відповідача на фотокопію конверта, та окремо долучену фотокопію повістки не є належним доказом належного повідомлення позивача. Із наданих копій неможливо встановити, що саме у вказаному конверті містилася саме та повістка, копію якої долучено до відзиву. У матеріалах справи відсутній опис вкладення, відсутній перелік вкладених документів, відсутній будь-який інший документ поштового оператора, який би підтверджував зміст відправлення. Отже, невідомо, що саме було вкладено до конверта, який став предметом трекінгу. За таких обставин із наданих відповідачем доказів неможливо встановити, що саме за поштовим ідентифікатором НОМЕР_1 направлялася саме повістка №7288591, а не будь-який інший документ. Із фотокопії конверта вбачається, що він не містить позначки «Повістка ТЦК» та номеру телефону позивача, що у свою чергу, унеможливлює стверджувати про належне виконання обов`язку листоноші інформувати адресата про надходження повістки засобами телефонного зв`язку. Разом з тим, на конверті відсутня копія повідомлення ф. 8, із відміткою про причину невручення, та зазначенням на зворотному боці відправлення дати вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки. Відтак, представником відповідача не надано докази щодо здійснення спроб вручення повістки ОСОБА_1 шляхом телефонного дзвінка на його мобільний номер або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляється позначка «Повістка ТЦК». Особливу увагу слід звернути на те, що відповідно до копії повістки, позивач був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 18 травня 2026 року. Водночас із інформації про відстеження поштового відправлення вбачається, що спроба вручення поштового відправлення здійснена лише 20 травня 2026 року. Таким чином, на момент, коли позивач, за твердженням відповідача, повинен був прибути до ТЦК та СП (18.05.2026 року) ще навіть не було спроби вручити йому повістку. За таких обставин є очевидним, що позивач об`єктивно не міг знати про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 18.05.2026 року, а відтак не міг умисно не виконати вимоги повістки. Окрім того, відповідачем порушено встановлений законодавством порядок направлення повістки поштовим зв`язком, а саме вимоги абзацу четвертого пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560, відповідно до якого повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Саме розпорядження від 10 липня 2026 № 73 було видано із порушенням зазначеного строку, а саме за вісім днів, що є менше мінімального десятиденного строку, встановленого абзацом четвертим пункту 34 Порядку №560. А саме поштове відправлення було прийняте оператором поштового зв`язку 13.05.2026 року. Таким чином, між датою надсилання поштового відправлення та визначеною датою явки минуло лише п`ять календарних днів. Отже, навіть якщо припустити, що поштовим відправленням №4845100146520 направлялася саме повістка №7288591, таке направлення здійснено з порушенням обов`язкового порядку повідомлення військовозобов`язаного. Більше того, як підтверджується інформацією про відстеження поштового відправлення, спроба його вручення здійснена лише 20 травня 2026 року, тобто вже після спливу дати, на яку позивача було викликано до ТЦК та СП. З огляду на викладене, відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови та не підтвердив наявність події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим доводи відзиву є безпідставними та підлягають відхиленню, а тому прошу задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ухвали суду від 30 липня 2026 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 надати суду належним чином засвідчену копію справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
31 липня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_6 на виконання ухвали суду від 30 липня 2026 року, повідомлено, що запитувані документи були надані відповідачем з власної ініціативи як додаток до відзиву на позовну заяву 24 липня 2026 року.
Представник позивача, адвокат Тарчинська Л.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явилася, проте у відзиві на позовну заяву просила суд справу розглядати без участі представника.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний, у ІНФОРМАЦІЯ_3 та користується відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації до її завершення, дата уточнення даних 01 квітня 2026 року, що підтверджується скріншотом із застосунку Резерв+. 
29 червня 2026 року начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 складено протокол № 257 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 15:30 год. 01 липня 2026 року.
01 липня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову № 3186 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17000 грн.
Із змісту вказаної постанови слідує, що 29 червня 2026 року приблизно о 14 годині 20 хвилини громадянин ОСОБА_1 був доставлений у супроводі працівників Національної поліції ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що гр. ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) та з 04.06.2026 року обліковується як такий, що порушив правила військового обліку. Встановлено, що відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 № 73 від 10.05.2026 року вих. №1727/1427 з метою проведення звірки військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії доручено т.в.о. Золотопотіцького селищного голови здійснити оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на обліку про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 та забезпечити їх прибуття на 09 годину 00 хвилин 18 травня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 , серед інших, громадянина  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно повістки №7288591 для уточнення даних. Гр. ОСОБА_1 у вказаний термін не з`явився, внаслідок чого порушив вимоги підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року. Враховуючи, що правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, у діях громадянина ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно Розпорядження № 73 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , т.в.о. Золотопотіцького селищного голови, на виконання Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, з метою проведення звірки військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії визначено завдання здійснити оповіщення таких призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на обліку в Бучацькій міській раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та забезпечення їх прибуття на 09 год. 18 травня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
До матеріалів справи представником відповідача долучено заповнений бланк повістки № 788591 про виклик ОСОБА_1 на 18 травня 2026 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Бучач) для уточнення даних, поштовий конверт з відміткою про повернення; відомості трекінгу «УКРПОШТА» № 4845100146520, згідно якого поштове відправлення було прийняте поштовим відділенням в сел. Золотий Потік 13 травня 2026 року, 20 травня 2026 року проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою» та 29 травня 2026 року вручено одержувачу.
Позивач не згоден з постановою № 3186 від 01 липня 2026 року, оскільки, як зазначає у позовній заяві, він повістки не отримував.
За правилами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. (ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Як слідує з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі-підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. 
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Частиною ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
За правилами пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, наведений нормативно-правовий акт дійсно у певних випадках дозволяє констатувати належне оповіщення військовозобов`язаного чи резервіста про обов`язок прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки навіть у разі неотримання ним повістки, проте виключно у випадках:
-відмови військовозобов`язаного чи резервіста від отримання такого документа, зафіксованої належним чином;
-повернення відповідної поштової кореспонденції, адресованої військовозобов`язаному чи резервісту, з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність його за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку або зазначеним особою під час оновлення військово-облікових даних.
Змінами, внесеними Постановою уряду від 8 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
З наведеного вбачається, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
Так, з матеріалів адміністративної справи, які надійшли від відповідача на адресу суду разом із відзивом, вбачається, що керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 сформована повістка № 788591, адресована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_3 ) з вимогою прибуття на 18.05.2026 о 09.00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Бучач). 
Слід зауважити, що відповідачем до матеріалів відзиву не долучено опису вкладення до поштового відправлення за № 4845100146520.
Судом здійснено відстеження поштового відправлення № 4845100146520 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг»: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.
Із вищевказаного відстеження встановлено, що поштове відправлення: прийнято 13.05.2026 у с-щі ОСОБА_6 , прибуло до відділення 48445 с. Сновидів 16.05.2026; повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) 20.05.2026 та 29.05.2026 вручено одержувачу.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання є 20.05.2026, оскільки саме у цей день поштове відправлення № 4845100146520 було повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.
Натомість, повісткою № 7288591, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик ОСОБА_1 на 18 травня 2026 року о 09:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних.
У відповідності до п.п. 2 п. 41 Порядку зазначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.
На переконання суду, військовозобов`язаний, вказавши адресу місця проживання під час уточнення облікових даних, повинен отримувати направлені йому на цю поштову адресу повідомлення. Відмова від отримання чи не вжиття заходів для отримання надісланих на цю адресу повідомлень, у тому числі повісток, не може вважатися добросовісною поведінкою.
Необхідність оперативного оповіщення військовозобов`язаних, та виконання ними своїх обов`язків, є особливо важливою та нагальною під час особливого періоду в умовах повномасштабної збройної агресії РФ проти України та відповідає інтересам усього суспільства.
Разом з тим, в розумінні п. 41 Порядку № 560 ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_7 ) лише 20.05.2026, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_8 в оскаржуваній постанові інформація про те, що ОСОБА_1 у строк та місце, зазначені у повістці, не прибув за викликом до ТЦК та СП.
Таким чином, матеріали справи не містять та відповідачем не долучено доказів належного оповіщення ОСОБА_1 про вимогу з`явитися на 18.05.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відтак, матеріали справи не містять та відповідачем не долучено доказів належного оповіщення ОСОБА_1 про вимогу з`явитися за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3186 від 01 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкт владних повноважень зобов`язаний відшкодувати судові витрати позивача.
Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути понесені позивачем судові витрати з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 245-247, 251, 268, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72-77, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 3186 від 01 липня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі – закрити.
Стягнути на користь  ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань 532 (п`ятсот тридцять дві) грн 48 коп судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Суддя: | | Л.  І.  Созанська