Справа №752/4491/25
Провадження №2/752/2514/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді   Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря   Шененка В.А.,
позивачки     ОСОБА_1 ,
представника позивачки Завірюхи (Лосич) Т.С. ,
представника відповідача Тащі С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Завод «Квант» про стягнення належних звільненому працівникові сум,-
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Завірюха (Лосич) Т.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Завод «Квант» (далі - АТ «Завод «Квант») про стягнення належних звільненому працівникові сум.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 20.05.2024 між ОСОБА_1 та АТ «Завод «Квант» (в особі голови Наглядової ради АТ «Завод «Квант» Мороза П.О.) укладений контракт, відповідно до якого ОСОБА_1 була призначена на посаду генерального директора.
22.07.2024 між сторонами укладена додаткова угода № 1 до Контракту від 20.05.2024, якою змінено посадовий оклад генеральному директору АТ «Завод «Квант» у розмірі 65000 грн.
18.11.2024 позивачка була звільнена з посади генерального директора АТ «Завод «Квант» за її заявою.
В порушення приписів ст. 22 Закону України «Про оплату праці», ст. 47, 115, 116 КЗпП України відповідач не здійснив повний розрахунок заборгованості із ОСОБА_1 при звільнені та письмово не повідомив її про нарахування всіх сум грошових коштів, належних при звільненні.
ОСОБА_1 складені розрахункові листки за травень - листопад 2024 року, за якими загальна сума заробітної плати до виплати складає 220496,94 грн. 
24.11.2024 ОСОБА_1 самостійно провела розрахунок авансового звіту за травень 2024 - листопад 2024 року, який 25.11.2024 отриманий та підписаний Архангельським К.В. , загальна заборгованість за яким складає 143927,34 грн. 
Виплати ОСОБА_1 по авансовим звітам (наказ №06 від 14.08.2024 щодо погашення заборгованості перед Генеральним директором акціонерного товариства «Завод «Квант» щодо використання власних коштів для оплати послуг стороннім організаціям) не проводились одразу після звільнення. 
17.12.2024 АТ «Завод «Квант» здійснив остаточний перерахунок заробітної плати у розмірі 114182,91 грн. Всього для ОСОБА_1 було виплачено 230521,73 грн., з яких 211157,88 грн. - заробітна плата,10024,80 грн. - авансові виплати (за авансовими звітами), 9339,05 грн. - виплати по лікарняному. 05.09.2024 та 01.11.2024 ОСОБА_1 була виплачена частина авансових виплат загально в сумі 10024,80 грн. Станом на день подання позовної заяви заборгованість за розрахунками авансового звіту складає 133902,54 грн. Тобто АТ «Завод «Квант» не виплатив в повному обсязі суму належну ОСОБА_1 при звільненні.
Оскільки позивач звільнена 18.11.2024, а в день звільнення розрахунок з нею не проведений по теперішній час, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення заборгованості по авансовим звітам за період з травня по листопад 2024 року в розмірі 133902,54 грн. 
За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Отже період, за який слід стягувати середній заробіток, з 19.11.2024 (наступний день після звільнення) по 14.02.2025 (день пред`явлення позову), включно.
Сума середньої заробітної плати складає 4206,63 грн., середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача за період з 19.11.2024 по 17.02.2025 складає в розмірі 273 430,95 грн. (4206,63 грн. х 65 робочих днів).
Просила:
стягнути з АТ «Завод «Квант» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 407333,49 грн. (133902,54 грн. - авансові суми за травень-листопад 2024 року та 273430,95 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні);
покласти на відповідача судові витрати.
11.03.2025 АТ «Завод «Квант» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим.
Зобов`язання відповідача з відшкодування заявлених позивачкою витрат на момент подання позову не виникло, оскільки уповноважений орган Товариства (наглядова рада) не затвердив звіт позивачки. Відповідно до п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, авансовий звіт підлягає затвердженню керівником або органом управління в даному випадку - наглядовою радою.
???Частина заявлених позивачкою сум не пов`язана з господарською діяльністю Товариства або не є необхідною для такої діяльності, частина сум не оформлена (не підтверджена) належним чином.
???Відшкодування понесених працівником витрат, на які роботодавець працівника не уповноважував, здійснюється у певному визначеному законодавством порядку та має цивільно-правовий характер, а не трудовий. Працівник у такому випадку діє як гестор, тобто особа, яка вчиняє майнові дії в інтересах третьої особи без доручення (що є недоговірними цивільними відносинами та регулюється Главою 79 ЦК України). Суми відшкодування, про які просить позивачка, не є будь-якою формою оплати праці та не опосередковують трудову функцію позивачки; це витрати, що в розумінні цивільного законодавства позивачка кваліфікує як вчинені в інтересах відповідача та які з цієї причини вона просить з нього стягнути.
???Стаття 117 КЗпП України про стягнення середньомісячного заробітку за весь період затримки фактичного розрахунку не застосовується до відносин із відшкодування витрат, це санкція за затримку належної при звільненні оплати праці. Відповідальність за ст. 117 КЗпП не поширюється на компенсаційні виплати, оскільки вони не є частиною заробітної плати.
21.03.2025 представник позивачки подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що п. 5.4. Контракту з генеральним директором акціонерного товариства «Завод «Квант» від 20.05.2024 передбачено, що витрати на придбання та/або обслуговування транспортних засобів, копіювальної, офісної організаційної техніки, засобів телекомунікацій, які використовуються Керівником для виконання своїх обов`язків, покладаються на Роботодавця без застосування відрахувань із заробітної плати Керівника. 
Крім того, ОСОБА_1 був виданий наказ № 06 від 14.08.2024, згідно з яким, генеральному директору повинна погаситись заборгованість відповідно до авансових звітів, оформлених належним чином щодо використання власних коштів для оплати послуг стороннім організаціям.
Решта доводів, викладених у відповіді на відзив, є тотожними тим, що викладені у позові.
24.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду на 18.04.2025 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
18.04.2025 постановлено ухвалу про зміну порядку розгляду справи та перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
20.05.2024 між ОСОБА_1 та АТ «Завод «Квант» укладений Контракт, відповідно до якого позивачка була призначена на посаду генерального директора.
Пунктом 5.4. контракту від 20.05.2024 встановлено, що витрати на придбання та/або обслуговування транспортних засобів, копіювальної, офісної організаційної техніки, засобів телекомунікацій, які використовуються керівником для виконання своїх обов`язків, покладаються на роботодавця без застосування відрахувань із заробітної плати керівника.
20.05.2024 АТ «Завод «Квант» виданий наказ №01/1 (підписаний ОСОБА_1 ), згідно з яким у зв`язку з відсутністю обігових коштів дозволено генеральному директору АТ «Завод «Квант» ОСОБА_1 використовувати власні кошти для оплати послуг стороннім організаціям з оформленням авансових звітів та наступним поверненням.
14.08.2024 АТ «Завод «Квант» виданий наказ №06 (підписаний ОСОБА_1 ), згідно з яким погашена заборгованість перед генеральним директором АТ «Завод «Квант» ОСОБА_1 відповідно авансових звітів оформлених належним чином щодо використання власних коштів для оплати послуг стороннім організаціям.
18.11.2024 Наглядовою радою АТ «Завод «Квант» прийнято рішення, оформлене протоколом №9/2024 від 18.1.2024, про припинення повноважень ОСОБА_1 у якості генерального директора АТ «Завод «Квант» 18.11.2024 шляхом розірвання контракту з генеральним директором від 20.05.2024 (з усіма змінами та додатковими угодами до нього) на підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 31.10.2024.
18.11.2024 АТ «Завод «Квант» виданий наказ №07 про звільнення позивачки з посади генерального директора за власним бажанням.
Згідно з довідкою АТ «Завод «Квант» від 23.11.2024 № ЗК00-000001 заробітна плата ОСОБА_1 на посаді генерального директора в вересні 2024 року становила 58809,52 грн., в жовтні 2024 року - 57949,59 грн.
25.11.2024 ОСОБА_1 передала генеральному директору АТ «Завод «Квант» Архангельському К.В. документи та печатки підприємства, про що складений акт приймання-передачі.
Згідно з розрахунковим листом за листопад 2024 року борг підприємства перед позивачкою на кінець місяця становить 123521,97 грн. 
Згідно з випискою по картці позивачки від 21.01.2025 АТ «Завод «Квант» після звільнення позивачки здійснив на її рахунок наступні виплати:
18.11.2024 - виплата по лікарняному листу за жовтень 2024 року в розмірі 16714,28 грн., погашення заборгованості по авансовому звіту №1 від 20.05.2024 в розмірі 18399,08 грн.;
17.12.2024 - заробітну плату за листопад 2024 року в сумі 115924,82 грн., лікарняні за рахунок підприємства в розмірі 5754,54 грн. 
Згідно з реєстром документів «Авансовий звіт» сума витрат за травень 2024 року становить 19564 грн., за червень 2024 року - 12134,67 грн., за липень 2024 року - 21173,20 грн., за серпень 2024 року - 17528,21 грн., за вересень 2024 року - 11231,84 грн., за жовтень 2024 року - 59062,04 грн., за листопад 2024 року - 3233,38 грн.
Згідно з реєстром документів «Авансовий звіт» сума витрат за травень - листопад 2024 року становить 143927,34 грн.
Відповідно до частини третьої статті 1158 ЦК України якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів.
Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано (стаття 1159 ЦК України).
За положеннями ст.1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.
Аналіз змісту зазначених вище положень цивільного законодавства, дозволяє дійти висновку про те, що щойно підприємство схвалить дії працівника стосовно внесення останнім власних коштів на потреби підприємства без доручення, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір (ч. 2 ст. 1158 ЦК України). В описаному випадку ним буде договір доручення (гл. 68 «Доручення» ЦК України). Тобто схвалення дій працівника означає, що між ним і роботодавцем укладено договір доручення, за яким працівник уже виконав свою частину зобов`язань. Залишилося тільки роботодавцю виконати свою - відшкодувати витрачені працівником кошти.
Водночас правочин працівника вважатиметься схваленим, зокрема у разі якщо особа, яку він представляв (підприємство в особі керівника чи іншого уповноваженого органу управління), учинить дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч. 1 ст. 241 ЦК України).
Такою дією буде затвердження уповноваженою особою чи органом управління підприємства звіту працівника про фактично понесені витрати (з додаванням до нього підтвердних документів).
Частинами 1-3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.
Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами врегульований Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постанова Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі - Положення №148).
Пунктом 4 Положення №148 визначено, що суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України.
Пунктом 23 Положення №148 визначено, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.
Пунктом 170.9.2. ст.170 ПК України встановлено, що у разі якщо під час відрядження чи виконання окремих цивільно-правових дій платник податку для проведення розрахунків застосував платіжний інструмент, включаючи корпоративний (бізнесовий) платіжний інструмент або особистий платіжний інструмент, чи його реквізити, вартість витрат засвідчується документом (випискою та/або відомостями з рахунку) в електронній або паперовій формі, що містить визначену законом інформацію про виконані платіжні операції за рахунком, до якого емітований такий платіжний інструмент.
Пунктами 1-3 Порядку складання Звіту про використання коштів / електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 вересня 2015 року № 841 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 09 травня 2023 року № 239) встановлено, що звіт про використання коштів / електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт (далі - Звіт), подається з підстав, визначених підпунктом 170.9.4 пункту 170.9 статті 170 розділу IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс).
У разі якщо під час відрядження або виконання окремих цивільно-правових дій фізична особа - платник податку (підзвітна особа) (далі - платник податку) застосував платіжні інструменти, включаючи корпоративні (бізнесові) платіжні інструменти або особисті платіжні інструменти, чи їх реквізити для проведення розрахунків у безготівковій формі та/або для отримання готівки в межах суми добових витрат та за відсутності оподатковуваного доходу, Звіт не складається і не подається.
Звіт складається і подається до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому платник податку:
1) завершує таке відрядження;
2) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, яка видала кошти / електронні гроші під звіт.
Якщо під час відрядження чи виконання окремих цивільно-правових дій платник податку застосував для проведення розрахунків платіжний інструмент, включаючи корпоративний (бізнесовий) платіжний інструмент або особистий платіжний інструмент, чи його реквізити, списання коштів / електронних грошей за понесеними витратами здійснюється надавачем платіжних послуг пізніше дати, коли платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії, строки, зазначені в абзаці першому цього пункту, продовжуються на один календарний місяць.
Реквізити документів, які підтверджують понесені платником податку суми фактичних витрат коштів / електронних грошей на відрядження або для виконання окремих цивільно-правових дій, зазначаються у таблиці на зворотному боці Звіту.
Судом встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з АТ «Завод «Квант» та відповідно до укладеного контракту обіймала посаду генерального директора підприємства.
20.05.2024 позивачкою, як генеральним директором АТ «Заваод «Квант», виданий наказ №01/1, згідно з яким у зв`язку з відсутністю обігових коштів дозволено генеральному директору АТ «Завод «Квант» ОСОБА_1. використовувати власні кошти для оплати послуг стороннім організаціям з оформленням авансових звітів та наступним поверненням.
Суд відзначає, що цим наказом дозволено генеральному директору використовувати власні кошти лише для оплати послуг стороннім організаціям, при цьому оплачувати придбання товарів за рахунок власних коштів генеральному директору не дозволялось.
На підтвердження понесених витрат, здійснених в інтересах АТ «Завод «Квант» за рахунок власних коштів, позивач надала реєстр документів «Авансовий звіт» за травень - листопад 2024 року, сума витрат за яким становить 143927,34 грн.
Суд зауважує, що відповідач заперечував обґрунтованість та доведеність цих витрат, а також зазначав про відсутність доказів того, що такі витрати були необхідними та виправданими.
Суд відзначає, що частина витрат, зроблених позивачкою в інтересах підприємства за рахунок її особистих коштів, була погашена відповідно до наказу від 14.08.2024 №06, який був підписаний особисто ОСОБА_1 як генеральним директором підприємства.
При цьому подані позивачкою авансові звіти використання власних коштів для оплати послуг стороннім організаціям не затверджені підприємством, що дає підстави для висновку, що підприємство схвалило її дії, як працівника, стосовно витрачання власних коштів на потреби підприємства без доручення.
Отже, без схвалення таких дій позивачки у роботодавця, яким за контрактом для генерального директора є Наглядова рада АТ «Завод «Квант», у останнього не виникло обов`язку відшкодувати витрачені працівником кошти.
За встановлених обставин усі правочини ОСОБА_1 вважатимуться схваленими, у разі якщо Наглядова рада АТ «Завод «Квант» учинить дії, що свідчать про прийняття їх до виконання, тобто затвердження поданих нею авансових звітів працівника про фактично понесені витрати.
Відомості про те, що Наглядовою радою АТ «Завод «Квант» затверджені подані ОСОБА_1 звіти про фактично понесені витрати за період з травня по листопад 2024 року на суму 143927,34 грн., суду не надані, що свідчить про те, що правочини, які вчиняла позивач, не схвалені.
Погашення заборгованості по витратам відповідно до наказу від 14.08.2024 №06, який був підписаний особисто ОСОБА_1 як генеральним директором підприємства жодним чином не свідчить про те, що правочини, які вчиняла позивач в інтересах підприємства, є схваленими.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачці за рахунок відповідача витрат по авансовим звітам за період з травня по листопад 2024 року в загальній сумі 133902,54 грн., що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 19.11.2024 по 14.02.2024 в розмірі 273430,95 грн. суд відзначає наступне.
Позивакою заявлений до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку по авансовим звітам за період з травня по листопад 2024 року в загальній сумі 133902,54 грн.
Суд відзначає, що правовідносини, які склались між сторонами щодо відшкодування власних коштів позивачки при вчиненні правочинів в інтересах АТ «Завод «Квант», врегульовані нормами ЦК України, на ці правовідносини норми КЗпП не поширюються.
Крім того, витрати, які позивач вчиняла в інтересах відповідача за рахунок власних коштів не входять до структури заробітної плати. 
Так, статтею 2 Закону України «Про оплату праці» встановлено таке: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції, яка набрала чинності 19.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Статтею 117 КЗпП України (в редакції, яка набрала чинності 19.07.2022) встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
З аналізу наведених норм права, можна зробити висновок, що для роботодавця обов`язок виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виникає лише в тому випадку, коли він допустив несвоєчасний розрахунок з працівником щодо виплат, на які останній має право згідно з умовами трудового договору.
За умовами додаткової угоди №1 до Контракту від 20.05.2024 позивач, генеральний директор АТ «Завод «Квант», має право на отримання посадового окладу у розмірі 65000 грн. за виконання своїх трудових обов`язків.
Отже, за встановлених обставин до вимог позивачки про стягнення середнього заробітку правила ст. 117 КЗпП України не застосовуються. Наведене свідчить про необґрунтованість позовних вимог і в цій частині, що має наслідком відмову в їх задоволенні.
Підсумовуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні усіх заявлених позовних вимог через їх необґрунтованість.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати за рахунок відповідача не відшкодовується, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12-13, 76 - 81, 89, 137, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272-273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Завод «Квант», місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайла Максимовича, буд. 2, ЄДРПОУ 14309866.
Рішення складене 20.07.2026.

Суддя         Ж. І. Кордюкова