ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1555/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа № 694/701/16-ц Категорія: на ухвалу | Кравченко Т. М.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Сіренко Ю. В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи: 

заявник (скаржник) – ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 травня 2026 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.09.2016, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Звенигородського ВДВС щодо нерозгляду її заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Також просить скасувати постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та зобов`язати Звенигородський ВДВС невідкладно направити до Державної прикордонної служби України повідомлення про скасування зазначеного обмеження.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 травня 2026 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - повернуто скаржнику без розгляду.
Мотивуючи прийняту ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця не відповідає вимогам частинам 3 та 4 ст. 448 ЦПК України.
Так, в скарзі відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у скаржника та інших учасників справи; не вказане ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Також в скарзі не зазначено ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; реквізити виконавчого документа; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону.
Крім того, до скарги не додано докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Також суд зазначив, що 13.02.2026 ОСОБА_1 вже зверталась до суду зі скаргою, в якій повідомляла, що про порушення своїх прав дізналась в листопаді 2025 року під час спроби перетину державного кордону, тобто з пропуском десятиденного строку. При цьому скаржник не подавала клопотання про поновлення пропущеного строку з обґрунтуванням поважності причин пропуску, а тому її скарга була залишена без розгляду ухвалою суду від 17.02.2026.
Звертаючись до суду з цією скаргою 29.04.2026, ОСОБА_1 зазначила, що дізналась про існування обмеження у праві виїзду лише в кінці 2026 року та просить поновити строк на подання скарги. Однак, для вирішення питання відкриття провадження за скаргою на бездіяльність державного виконавця необхідно вказати про дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, а не дату, коли їй стало відомо про встановлене обмеження у праві виїзду за межі України.
Суд звернув увагу скаржника на те, що вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не відноситься до компетенції державного виконавця. Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Не погодившись з ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 травня 2026 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм та не врахував принцип доступу до правосуддя. Повернення процесуального документа через формальні недоліки, які виникли не з вини заявника, суперечить принципу верховенства права. 
Скаржник зазначає, що ім`я державного виконавця не було йому відоме, оскільки копія постанови про відкриття виконавчого провадження вручена не була, копія постанови про обмеження права виїзду за кордон надіслана не була, матеріали виконавчого провадження надані не були. Таким чином, скаржник об`єктивно не могла зазначити відповідні відомості.
Також суд поклав на заявника обов`язки, які прямо не передбачені ЦПК України, зокрема щодо самостійного направлення копій документів учасникам справи при поданні скарги у паперовій формі з копіями для всіх учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Скарга повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; 5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; 6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; 7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; 8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
До скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Про прийняття скарги до розгляду суд постановляє ухвалу та повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після її прийняття до розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:
а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;
б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.
У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Як убачається зі змісту скарги, ОСОБА_1 зазначила, що про встановлене щодо неї тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України їй стало відомо у листопаді 2025 року. Разом із тим предметом оскарження є бездіяльність державного виконавця, яка, на думку скаржниці, полягає у нерозгляді її заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Отже, для вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду юридичне значення має не дата, коли скаржниці стало відомо про існування тимчасового обмеження, а дата, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав саме внаслідок оскаржуваної бездіяльності державного виконавця, про що правильно зазначив суд першої інстанції.
Проте на підтвердження таких обставин скаржницею не подано жодних належних доказів. Зокрема, матеріали справи не містять копії заяви до органу державної виконавчої служби про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, нерозгляд якої є предметом оскарження. Натомість, матеріали справи містять лише заяву ОСОБА_1 від 25.03.2026, без зазначення адресата, про витребування копії постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яка, крім того, не містить жодних відомостей про її подання чи отримання органом державної виконавчої служби.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржницею не наведено належних відомостей, які давали б можливість встановити момент, коли їй стало відомо про порушення її прав саме внаслідок оскаржуваної бездіяльності державного виконавця, а тому доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо заявленого клопотання про витребування доказів колегія суддів зазначає, що витребування матеріалів виконавчого провадження та інших документів, на які посилається скаржниця, могло б мати значення для вирішення скарги по суті та перевірки обґрунтованості заявлених вимог.
Водночас предметом апеляційного перегляду у цій справі є законність ухвали про повернення скарги, а не правильність вирішення заявлених вимог по суті.
Оскільки скаржницею не надано належних відомостей та доказів, які б давали можливість встановити дату, коли їй стало відомо про порушення її прав саме внаслідок бездіяльності державного виконавця, що має значення для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду, передбаченого статтею 449 ЦПК України, витребування зазначених доказів не впливає на вирішення питання про законність оскаржуваної ухвали.
За таких обставин підстав для задоволення клопотання про витребування доказів колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів висновує, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Керуючись 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 448, 449 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 травня 2026 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко
О.В. Карпенко
Л.І. Василенко