Окрема думка
судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді Пророка В. В.

справа № 463/7737/19(провадження № 61-12071 ск 25)
29 жовтня 2025 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши касаційну скаргу особи, яка не брала участі у справі
ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням, ухвалою від 29 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися з огляду на таке.

1. 26 вересня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Михалевський Ю. Р., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року, повний текст якого складено 24 жовтня 2024 року.

2. Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції порушили норми процесуального права, оскільки розглянути справу, не залучивши до участі у справі ОСОБА_1 , який є користувачем спірного нерухомого майна.

3. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення вважаю, що відсутні правові підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

4. Статтею 2 ЦПК України, який, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

5. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 1, 2, 7, 8, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

6. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

7. Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

8. Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

9. Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

10. Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на касаційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

11. При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

12. В постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 175/1057/17 та від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17, від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц Верховним Судом сформульовані правові висновки, відповідно до яких рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

13. У постанові від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що судове рішення, оскаржене не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

14. Водночас у цій справі права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не порушені, з огляду на те, що квартира, у якій проживає останній належить на праві спільної часткової власності іншим особам.

15. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не є учасником справи, оскаржуваними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції не було вирішено питання про його права, інтереси та/або обов`язки, належним процесуальним рішенням було б постановлення ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на те, що ОСОБА_1 у відповідності до положень частини першої статті 389 ЦПК України не наділений правом оскаржувати судові рішення у цій справі.

Суддя В. В. Пророк

Повний текст окремої думки складений 07 липня 2026 року.