ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" серпня 2026 р. Справа № 910/920/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шапрана В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Сітайло Л.Г. 

секретар Місюк О.П.
за участю
представників: позивача - Парамонова Л.В.;
відповідача - Кулибаба В.О.;
третьої особи - не з`явилися
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2026 (повне рішення складене 18.05.2026)
у справі №910/920/26 (суддя - Турчин С.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце»
до Акціонерного товариства «Гарантований покупець»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» звернулося з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Гарантований покупець», про стягнення 38770010,28 грн, з яких 28210450,00 грн - основний борг, 8004530,64 грн - інфляційні втрати та 2555029,64 грн - 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №17094/01 від 29.05.2019 в частині повної та своєчасної оплати виробленої та поставленої позивачем електричної енергії за «зеленим» тарифом за періоди жовтень 2021 року, лютий-жовтень 2022 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 відкрито провадження у справі №910/920/26, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2026, зокрема, залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Ухвалою від 07.05.2026 замінено відповідача у справі - Державне підприємство «Гарантований покупець» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Гарантований покупець».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2026 (повне рішення складене 18.05.2026) у справі №910/920/26 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» на користь позивача 433618,63 грн основного боргу, 43872,70 грн 3% річних та 143094,15 грн інфляційних втрат, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Гарантований покупець» подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
Ключові аргументи скаржника зводяться до наступного:
- суд першої інстанції проігнорував доводи відповідача щодо особливості регулювання спірних правовідносин в контексті останніх змін законодавства, яке підлягало застосуванню, а саме наказів Міністерства енергетики України «Про розрахунки на ринку електричної енергії» №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022;
- суд першої інстанції помилково не врахував, що джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які оператор системи розподілу (Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») сплачує гарантованому покупцю за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць;
- судом не враховано, що оскільки позивач має заборгованість перед відповідачем за послуги з відшкодування частки вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, в силу підп. 12 п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (у редакції постанови №652 від 03.04.2024) у гарантованого покупця є всі правові підстави для зменшення рівня розрахунків з позивачем;
- ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував інші доводи гарантованого покупця, зокрема, в частині дії обставин непереборної сили, хоча у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що настання для нього непереборної сили унеможливлює стягнення заборгованості в судовому порядку;
- відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з відсутністю факту порушення умов договору;
- суд першої інстанції при здійсненні власного розрахунку помилково застосував індекс інфляції за січень 2026 року, оскільки станом на дату пред`явлення позову до суду (29.01.2026) індекс інфляції за січень 2026 року ще не був оприлюднений.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2026 апеляційну скаргу у справі №910/920/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Гарантований покупець» про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано строк на усунення недоліків.
22.06.2026 Акціонерним товариством «Гарантований покупець» подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №910/920/26, призначено її до розгляду на 21.07.2026, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.
03.07.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», у свою чергу, у встановлений процесуальний строк не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1911/26 від 20.07.2026 у зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/920/26.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2026 апеляційну скаргу у справі №910/920/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Сітайло Л.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2026 справу №910/920/26 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
У призначене засідання суду 21.07.2026 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги.
За результатами судового засідання 21.07.2026 у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 18.08.2026 з метою додаткового з`ясування обставин справи.
В засідання суду 18.08.2026 з`явилися представники позивача та відповідача, натомість, представник третьої особи не з`явився, хоча Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» належним чином повідомлене про дату, час та місце судового розгляду.
Судом продовжено розгляд апеляційної скарги зі стадії дослідження доказів та заслухано виступи представників позивача і відповідача в судових дебатах.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи вбачається, що 29.05.2019 між Державним підприємством «Енергоринок» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» укладений договір №17094/01, відповідно до п. 1.1 якого останнє зобов`язується продавати, а Державне підприємство «Енергоринок» зобов`язується купувати електроенергію, вироблену товариством, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.
30.06.2019 між Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ), Державним підприємством «Гарантований покупець» (гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» (виробник за «зеленим» тарифом) укладено додаткову угоду №150/01, відповідно до якої сторони дійшли згоди в преамбулі договору слова «Державне підприємство «Енергоринок», що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії №579645 від 18.01.2012 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах» замінити на слова «Державне підприємство «Гарантований покупець», що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця», а також статті 1-10 вищевказаного договору замінити статтями 1-8 у новій редакції.
У подальшому до договору неодноразово вносилися зміни шляхом укладення додаткових угод №681/01 від 12.09.2019, №1243/01 від 11.12.2019, №83/01/20 від 27.01.2020, №479/01/20 від 12.03.2020 та №1202/01/20 від 23.04.2020.
Відповідно до п. 1.1 договору (тут і надалі в редакції додаткової угоди №479/01/20 від 12.03.2020) продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП №641 від 26.04.2019 (Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП №2804 від 13.12.2019 (Порядок продажу електричної енергії споживачами).
Згідно з п. п. 2.3-2.5 договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. Продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.
Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.
Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами (п. 3.3 договору).
У п. 4.5 договору сторони погодили, що гарантований покупець зобов`язаний, зокрема: купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію.
Відповідно до п. 7.4 договору якщо продавець за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і продавець за «зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01.01.2030).
На виконання умов договору між сторонами підписані акти купівлі-продажу електроенергії з актами коригування до них, відповідно до яких позивач поставив, а відповідач прийняв обсяги виробленої позивачем електричної енергії на такі суми: за жовтень 2021 року на суму 6390615,08 грн, за лютий 2022 року на суму 3617382,08 грн, за березень 2022 року на суму 3013749,32 грн, за квітень 2022 року на суму 4452889,98 грн, за травень 2022 року на суму 5079260,32 грн, за червень 2022 року на суму 10075597,60 грн, за липень 2022 року на суму 10833238,38 грн, за серпень 2022 року на суму 10814155,99 грн, за вересень 2022 року на суму 7893974,53 грн та за жовтень 2022 року на суму 9214858,94 грн.
З наявних у матеріалах справи платіжних доручень та платіжних інструкцій вбачається, що у спірні періоди відповідачем здійснені часткові оплати за вироблену позивачем електричну енергію.
Крім того, 19.03.2024 сторони підписали акт зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, відповідно до п. 5 якого, керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1 та п. 2 цього акту, у сумі 5977708,34 грн (у т. ч. ПДВ), і таким чином з моменту підписання цього акту вважатимуть, зокрема, що зобов`язання Державного підприємства «Гарантований покупець» припинено частково, залишкова заборгованість відповідача перед позивачем, що визначена в п. 1, становить 24189262,74 грн, у т. ч.: за жовтень 2021 року в сумі 541325,18 грн, за лютий 2022 року в сумі 258225,81 грн, за березень 2022 року в сумі 1261925,76 грн, за квітень 2022 року в сумі 951376,35 грн, за травень 2022 року в сумі 3287112,06 грн, за червень 2022 року в сумі 6910105,35 грн, за липень 2022 року в сумі 5701681,96 грн та за серпень 2022 року в сумі 5277510,27 грн.
Також, 03.11.2023 НКРЕКП постановою №2058 «Про встановлення на 3 квартал 2022 року «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання» установила Товариству з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» «зелений» тариф на електричну енергію на 2 квартал 2022 року в розмірі 395,60 коп/кВт*год.
Позивачем до матеріалів справи долучені акти коригування на підставі вказаної постанови, а саме:
- від 16.05.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року на суму 70837,91 грн;
- від 17.05.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року на суму 70713,13 грн;
- від 30.04.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року на суму 51618,24 грн.
Таким чином, з урахуванням актів купівлі-продажу електричної енергії та актів коригування до них, наданих доказів часткових оплат, акту зарахування зустрічних однорідних вимог, а також коригувань, здійснених за 2 квартал 2022 року, за розрахунком позивача, загальний розмір основної заборгованості відповідача за придбану у зазначені вище спірні періоди електроенергію за «зеленим» тарифом становить 28210450,13 грн, з яких:
- за жовтень 2021 року - 225744,67 грн;
- за лютий 2022 року - 258225,81 грн;
- за березень 2022 року - 1261925,76 грн;
- за квітень 2022 року - 951376,35 грн;
- за травень 2022 року - 3287112,06 грн;
- за червень 2022 року - 6910105,35 грн;
- за липень 2022 року - 5722519,87 грн;
- за серпень 2022 року - 5348223,40 грн;
- за вересень 2022 року - 2621063,81 грн;
- за жовтень 2022 року - 1574153,05 грн.
Зазначене мало своїм наслідком звернення до суду з даним позовом, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» просило стягнути з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» 28210450,00 грн основного боргу. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач також просив на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 8004530,64 грн інфляційних втрат та 2555029,64 грн 3% річних, нарахованих за загальний період з 16.09.2022 по 29.01.2026.
Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечив, посилаючись на наступні обставини:
- позивач просить стягнути грошові кошти за періоди жовтень 2021 року та лютий-серпень 2022 року, проте не враховує специфіку регулювання спірних правовідносин, зокрема, положення наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022;
- за існуючого алгоритму розрахунків обов`язок гарантованого покупця щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП послуги перед гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому періоді. Однак, за спірні у цій справі розрахункові періоди Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» не оплатило послугу в повному обсязі, а тому вимоги позивача є передчасними;
- місцем провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії позивача у спірний період була Херсонська обл., Олешківський р-н, територія Підстепненської сільської ради. Однак, територія Олешківської міської територіальної громади є окупованою починаючи з 24.02.2022. З урахуванням викладеного, в силу приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» позивач з 24.02.2022 не має права на одержання коштів, а при розгляді цієї справи суд має врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові об`єднаної палати від 03.10.2025 у справі №908/1162/23;
- вартість неоплаченої електричної енергії за лютий 2022 року до дати тимчасової окупації Олешківської міської територіальної громади становить 207873,95 грн;
- позивач має заборгованість перед гарантованим покупцем за договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця №1150/07/24 від 26.01.2024, на розмір якої зменшуються спірні зобов`язання гарантованого покупця;
- відповідач не порушив умов договору, оскільки здійснив розрахунки з позивачем належним чином, з урахуванням регуляторних актів щодо обсягу оплати поставленої електричної енергії;
- у спірних правовідносинах при нарахуванні інфляційних втрат діє правило округлення величини індексу інфляції до десяткового числа після коми;
- Законом України «Про ринок електричної енергії» та Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою НКРЕКП №641 від 26.04.2019 (далі по тексту - Порядок №641) не передбачено іншого джерела коштів на покриття витрат гарантованого покупця, пов`язаних з оплатою електричної енергії за «зеленим» тарифом, ніж кошти, що сплачуються Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», що повністю узгоджується з механізмом розрахунків, закріпленим Порядком №641;
- для застосування положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначальним є правовий режим відповідної території та встановлені законом обмеження щодо здійснення господарської діяльності. Факт постачання або непостачання електричної енергії до ОЕС України не впливає на кваліфікацію правовідносин, оскільки ключовим є те, що здійснення відповідної господарської діяльності на тимчасово окупованій території прямо заборонене законом.
На спростування вказаних тверджень відповідача позивач звернув увагу на наступне:
- положення наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022 не змінюють терміну виникнення грошового зобов`язання та не звільняють відповідача від виконання зобов`язання перед позивачем з оплати електричної енергії;
- ні договір, ні Порядок №641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за договором в залежності від виконання Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії;
- на території Підстепненської сільської ради знаходиться об`єкт електроенергетики (у тому числі черги будівництва, пускового комплексу), що належить позивачу. В той же час, місцезнаходженням позивача є м. Харків, вул. Сумська, буд. 88. Тобто, керування діяльністю та здійснення управління і обліку здійснюється за місцезнаходженням товариства, яке не було у спірний період та не є окупованою територією;
- посилання відповідача на заборгованість позивача за договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця не відноситься до предмету спору у цій справі;
- посилання відповідача на правові висновки у справі №910/4439/23 є помилковим та вибірковим, оскільки Верховний Суд прямо зазначив, що наказ Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022 не змінює і не припиняє обов`язок здійснити своєчасний розрахунок. Відтак, правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат є належними та обґрунтованими;
- факт відпуску електричної енергії підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії, актами надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які містять дані про обсяги виробленої та відпущеної електричної енергії та підтверджують її передачу в об`єднану енергетичну систему України;
- поведінка відповідача спростовує його твердження стосовно незаконності дій позивача, як на підставу звільнення від виконання зобов`язань за договором у спірний період, та правомірності застосування до спірних правовідносин положень ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території».
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов таких висновків:
- постановою НКРЕКП №741 від 01.04.2020 «Про внесення змін до додатка до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 28 грудня 2018 року №2099» визначено, що місцями провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» у спірний період були: Херсонська обл., Олешківський р-н, територія Підстепненської сільської ради, комплекс будівель і споруд №2; Херсонська обл., Олешківський р-н, с/рада Підстепненська, комплекс будівель і споруд №3;
- відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Мінінтеграції №309 від 22.12.2022, Олешківська міська територіальна громада віднесена до тимчасово окупованих територій з 24.02.2022;
- за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, підставою для відмови в позові у справі, враховуючи положення ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні. Отже, з 24.02.2022 позивач не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання електричної енергії відповідачу на тимчасово окупованій території в силу приписів закону;
- як наслідок, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 433618,63 грн за поставлену електричну енергію за періоди жовтень 2021 року та з 01.02.2022 по 23.02.2022. В частині стягнення заборгованості за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022, а також з березня по жовтень 2022 року у задоволенні позову слід відмовити;
- з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 09.03.2026 у справі №908/2241/23 та 04.03.2026 у справі №916/1946/23, доведення/не доведення позивачем обставин фактичної поставки електроенергії з тимчасово окупованої території, як і здійснення оплати за неї, не має правового значення для вирішення спору у цій справі;
- відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові об`єднаної палати від 21.06.2024 у справі №910/4439/23, положення наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022 жодним чином не обмежують право виробника електричної енергії за «зеленим» тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за положеннями договору та згідно з п. п. 10.4 і 11.4 Порядку №641. Отже, відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені Порядком №641;
- договір та Порядок №641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за договором в залежності від виконання Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії;
- як умовами договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом, оскільки в даний момент відповідач недоотримує кошти від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в якості оплати послуги;
- з огляду на право відповідача на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, передбачене підп. 13 (у редакції постанови з 01.07.2024 - підп. 12, у редакції постанови з 01.06.2025 - підп. 11) п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», це не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за спірним договором;
- оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу за період з 24.02.2022 по жовтень 2022 року, то правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу за жовтень 2021 року та за період з 01.02.2022 по 23.02.2022;
- при розрахунку інфляційних втрат судом враховано порядок визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми, висновки щодо правильності застосування якого викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №924/2/21, 03.04.2024 у справі №910/4170/23 та 17.01.2024 у справі №910/18308/21;
- за перерахунком суду, здійсненим за період з 16.09.2022 по 29.01.2026 на суму боргу 433618,63 грн, 3% річних становлять 43872,70 грн, а інфляційні втрати - 143094,15 грн, з урахуванням заокруглення індексу інфляції до десяткового числа після коми;
- в порушення приписів чинного законодавства та умов договору на підтвердження форс-мажорних обставин відповідач не надав відповідного документа. У свою чергу, повідомлення Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність обставин непереборної сили, оскільки у ньому не зазначено, яким чином відповідні форс-мажорні обставини, а саме введення на території України воєнного стану, впливає на неможливість відповідача виконати свої зобов`язання за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Акціонерне товариство «Гарантований покупець» оскаржує рішення суду першої інстанції у даній справі лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення 433618,63 грн основного боргу та нарахованих на цю суму 43872,70 грн 3% річних та 143094,15 грн інфляційних втрат.
Натомість, рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, а також правомірності застосування до спірних правовідносин положень ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та висновків Верховного Суду, викладених у постанові об`єднаної палати від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, учасниками справи не оскаржене.
Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2026 у справі №910/920/26 переглядається апеляційним судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір, укладений між сторонами, є договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання §5 Глави 54 ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії», а також Порядку №641.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом (п. 18 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин сторін).
Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено зелений тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленим» тарифом або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.
Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами (абз. 1 ч. 5 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Гарантований покупець зобов`язаний купувати у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього (п. 3 ч. 9 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Відповідно до п. 2.1 гл. 2 Порядку №641 для здійснення купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом кандидат у виробники за «зеленим» тарифом укладає з гарантованим покупцем договір купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом.
Як встановлено судом вище, між сторонами укладений договір №17094/01 від 29.05.2019, за умовами якого відповідачем були прийняті на себе зобов`язання з купівлі у позивача електричної енергії, виробленої за «зеленим» тарифом.
У періоди жовтень 2021 року та з лютого по жовтень 2022 року сторони підписали акти купівлі-продажу електричної енергії та акти коригування до них.
Згідно з п. 10.1 Порядку №641 (у редакції, чинній до 26.01.2024) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Відповідно до п. 10.4 Порядку №641 (у редакції, чинній до 26.01.2024) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
Виходячи з наведених положень, Акціонерне товариство «Гарантований покупець» зобов`язане здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за «зеленим» тарифом у три етапи: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом трьох робочих днів після отримання акту та оприлюднення рішення НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги.
В той же час, з 26.01.2024 Порядок №641 діє у новій редакції відповідно до постанови НКРЕКП №178 від 24.01.2024.
Так, відповідно до п. 11.4 Порядку №641 (у редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Постановою НКРЕКП №1117 від 09.09.2022 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованому покупцю у січні-травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому-червні 2022 року.
Постановою НКРЕКП №1190 від 20.09.2022 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованому покупцю за липень 2022 року.
Постановою НКРЕКП №473 від 14.03.2023 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованому покупцю у серпні 2022 року.
Постановою НКРЕКП №946 від 15.05.2024 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованому покупцю у вересні-листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року.
Таким чином, за доводами позивача, з якими правомірно погодився суд першої інстанції, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за електричну енергію, поставлену у жовтні 2021 року та лютому-червні 2022 року - до 15.09.2022 включно, у липні 2022 року - до 26.09.2022 включно, у серпні 2022 року - до 20.03.2023 включно та у вересні-листопаді 2022 року - до 23.05.2024 включно.
Водночас, з урахуванням актів купівлі-продажу електричної енергії та актів коригування до них, наданих доказів часткових оплат, акту зарахування зустрічних однорідних вимог, а також коригувань, здійснених за 2 квартал 2022 року, за розрахунком позивача, загальний розмір основної заборгованості відповідача за придбану у зазначені вище спірні періоди електроенергію за «зеленим» тарифом становить 28210450,13 грн, з яких:
- за жовтень 2021 року - 225744,67 грн;
- за лютий 2022 року - 258225,81 грн;
- за березень 2022 року - 1261925,76 грн;
- за квітень 2022 року - 951376,35 грн;
- за травень 2022 року - 3287112,06 грн;
- за червень 2022 року - 6910105,35 грн;
- за липень 2022 року - 5722519,87 грн;
- за серпень 2022 року - 5348223,40 грн;
- за вересень 2022 року - 2621063,81 грн;
- за жовтень 2022 року - 1574153,05 грн.
Однак, як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється учасниками справи під час розгляду апеляційної скарги, з 24.02.2022 позивач не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання електричної енергії відповідачу в силу приписів ст. 13-1 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Тому, відсутні підстави для стягнення з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» заборгованості за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022, а також з березня по жовтень 2022 року та, як наслідок, нарахованих на таку заборгованість 3% річних та інфляційних втрат.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, розмір заборгованості відповідача за поставлену електричну енергію в жовтні 2021 року з урахуванням часткових оплат та акту зарахування зустрічних однорідних вимог, становить 225744,67 грн.
Розмір заборгованості відповідача за поставлену електричну енергію за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно згідно наданих відповідачем даних з Системи управління ринком щодо обсягу відпуску електричної енергії за вказаний період становить 207873,96 грн виходячи з таких вихідних даних та розрахунків:
- обсяг відпуску електроенергії позивачем за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 - 756310,00 кВТ/год (виходячи з інформації, зазначеної в акті купівлі-продажу за лютий 2022 року, акті коригування до нього та даних, отриманих з платформи MМS);
- тариф, встановлений НКРЕКП на І квартал 2022 року для позивача - 393,03 коп/кВт.год;
- 756310,00*(393,03/100)+20%=3567030,23 грн;
- сума часткових оплат та проведених зарахувань за лютий 2022 року - 3359156,27 грн;
- 3567030,23 грн-3359156,27 грн = 207873,96 грн.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 433618,63 грн за поставлену електричну енергію за періоди жовтень 2021 року та з 01.02.2022 по 23.02.2022.
Як в суді першої інстанції, так і при зверненні з апеляційною скаргою відповідач стверджує про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022, які, на переконання скаржника, в особливий період дії воєнного стану встановлюють інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж встановлений Порядком №641 та договором. При цьому, скаржник вважає, що суд першої інстанції проігнорував його доводи щодо особливості регулювання спірних правовідносин в контексті останніх змін законодавства, яке підлягало застосуванню.
Проте, такий аргумент скаржника є безпідставним з огляду на наступне.
Метою наказів Міністерства енергетики України №№140 та 206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.
У свою чергу, правову оцінку змісту вказаних наказів надала об`єднана палата Верховного Суду під час розгляду справи №910/4439/23, яка у постанові від 21.06.2024 виснувала, що вказані накази, які до дня їх скасування 01.04.2024 встановлювали регуляторні механізми щодо розміру розподілу грошових коштів у ці періоди, були видані з метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану. Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за «зеленим» тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на Акціонерне товариство «Гарантований покупець» у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.
Водночас, наказ №206, як і попередній наказ №140, ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за «зеленим» тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з п. 10.4 Порядку №641, тобто названі накази не змінюють і не припиняють обов`язок відповідача здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку №641, а тому не є підставою для гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору.
Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені п. 10.1 Порядку №641.
З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про необхідність врахування під час розгляду даного спору наказів №№140 та 206. Суд першої інстанції не проігнорував, а обґрунтовано відхилив вказані доводи відповідача, дійшовши при цьому правомірного висновку, що до правовідносин сторін підлягає застосуванню саме Порядок №641, і такі висновки зроблені з урахуванням наведеної вище правової позиції у справі №910/4439/23.
Скаржник також стверджує, що джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» сплачує гарантованому покупцю за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць. Тому, зобов`язання гарантованого покупця перед позивачем не виникли, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в якості оплати послуги.
Частиною 1 ст. 96 ЦК України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.
Ані договір, ані Порядок №641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за договором в залежності від виконання Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Крім того, як умовами договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом, оскільки в даний момент відповідач недоотримує кошти від ОСП в якості оплати послуги.
Таким чином, наведені доводи скаржника є безпідставними.
В апеляційній скарзі відповідач також стверджує, що на спірні правовідносини розповсюджується дія постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 в редакції постанови №652 від 03.04.2024, якою абз. 3 підп. 13 п. 1 викладено у наступній редакції: «Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення». Гарантований покупець стверджує, що станом на 04.02.2026 позивач має перед відповідачем заборгованість у розмірі 435358,26 грн, що складається з 434892,09 грн суми неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та 466,14 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення. Отже, враховуючи існуючий борг позивача перед відповідачем, в силу положень підп. 12 п. 1 постанови НКРЕКП №332, позовні вимоги в частині стягнення 435358,26 грн задоволенню не підлягають.
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що з правової конструкції підп. 13 (у редакції постанови з 01.07.2024 - підп. 12, у редакції постанови з 01.06.2025 - підп. 11) п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 вбачається, що законодавець наділив гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом, для реалізації якого гарантований покупець мав вчинити певні дії.
Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 24.09.2025 у справі №910/5971/24.
Разом з тим, скаржником не доведено, а судом не встановлено, що відповідач звертався до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди на суму 435358,26 грн у відповідності до підп. 13 п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022.
З огляду на наведене право відповідача на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, передбачені підп. 13 п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 в редакції постанови №652 від 03.04.2024, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за спірним договором. Крім того, слід врахувати і те, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі.
Враховуючи наведене, доводи скаржника у цій частині не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів також вважає безпідставним посилання відповідача на форс-мажорні обставини та, як наслідок, неможливість стягнення з відповідача боргу у судовому порядку, зважаючи на наступне.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.
Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі №904/6463/14).
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Пунктом 5.3 договору передбачено, що наявність і строк дії обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Саме таких висновків дотримуються Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, 09.11.2021 у справі №913/20/21 та 04.10.2022 у справі №927/25/21.
В обґрунтування наявності форс-мажорних обставин Акціонерне товариство «Гарантований покупець» посилалося на введення на території України воєнного стану, ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.
Колегія суддів зауважує на тому, що факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 внаслідок повномасштабного вторгнення країни агресора є загальновідомим та саме з цієї дати боржники можуть бути звільнені від відповідальності за порушення зобов`язань, у випадку неможливості виконання зобов`язання саме внаслідок дії обставин форс-мажору.
Водночас, матеріали справи не містять сертифікату Торгово-промислової палати України про настання форс-мажорних обставин з 24.02.2022 саме до зобов`язань Акціонерного товариства «Гарантований покупець» у спірних правовідносинах, а загальний офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією рф проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання, а тому вказаний лист не може бути беззаперечним доказом існування форс-мажорних обставин.
Водночас, воєнний стан в Україні у зв`язку з триваючою військовою агресією рф неодноразово продовжувався та наразі триває, що є загальновідомим фактом, який в будь-якому разі так чи інакше впливає на провадження господарської діяльності суб`єктів господарювання, навіть якщо обставина введення воєнного стану не є форс-мажорною у конкретних спірних правовідносинах. А тому, посилання відповідача на форс-мажорні обставини при виконанні останнім своїх зобов`язань за договором є необґрунтованими.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.
Так, позивачем нараховано 8004530,64 грн інфляційних втрат та 2555029,64 грн 3% річних за загальний період з 16.09.2022 по 29.01.2026 на суму боргу за періоди жовтень 2021 року та лютий-жовтень 2022 року. Поряд з тим, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу за період з 24.02.2022 по жовтень 2022 року, то правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу за жовтень 2021 року та за період з 01.02.2022 по 23.02.2022.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
При цьому, положення вказаної норми стосовно 3% річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються у разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленої електричної енергії, позивач відповідно до положень ЦК України має право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
При розрахунку інфляційних втрат судом враховано порядок визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми, висновки щодо правильності застосування якого викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №924/2/21, 03.04.2024 у справі №910/4170/23 та 17.01.2024 у справі №910/18308/21.
За перерахунком суду першої інстанції, здійсненим за період з 16.09.2022 по 29.01.2026 на суму боргу 433618,63 грн, встановлено, що 3% річних складають 43872,70 грн, а інфляційні втрати - 143094,15 грн, з урахуванням правила заокруглення індексу інфляції до десяткового числа після коми.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим посилання скаржника на неправомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з відсутністю факту порушення умов договору, оскільки встановлені вище обставини свідчать про протилежне.
Також безпідставним є аргумент скаржника про те, що суд першої інстанції при здійсненні власного розрахунку помилково застосував індекс інфляції за січень 2026 року, оскільки станом на дату пред`явлення позову до суду (29.01.2026) індекс інфляції за січень 2026 року ще не був оприлюднений.
Колегією суддів перевірено проведений судом першої інстанції перерахунок інфляційних втрат та встановлено, що він виконаний арифметично вірно і в ньому не враховано інфляційну складову боргу за січень 2026 року, оскільки станом на день подання позову індекс інфляції за січень 2026 року ще не був оприлюднений в силу положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.
З огляду на все вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 433618,63 грн основного боргу, 43872,70 грн 3% річних та 143094,15 грн інфляційних втрат.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2026 у справі №910/920/26 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Гарантований покупець» в межах її вимог та доводів не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Гарантований покупець» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2026 у справі №910/920/26 залишити без змін.
3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Гарантований покупець».
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.08.2026.

Головуючий суддя В.В. Шапран 

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло