| Справа № 591/2509/26

Провадження № 1-кп/591/119/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 року         м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді        ОСОБА_1 ,
за участю секретаря        ОСОБА_2 ,
прокурора        ОСОБА_3 ,
потерпілої         ОСОБА_4 ,
цивільної позивачки       ОСОБА_5 ,
захисника         ОСОБА_6 ,
обвинуваченого        ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025200480001971 від 24 липня 2025 року, за обвинуваченням -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області, одруженого, з вищою освітою, працюючого інженером ЦОК ТОВ «Енера Суми», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою - АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
ВСТАНОВИВ:
24 липня 2025 року близько 16 год 30 хв ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вул. Герасима Кондратьєва у місті Суми в напрямку перехрестя з вул. Лебединською.
Перебуваючи в районі будинку № 189 та здійснюючи поворот праворуч у напрямку АЗС «БРСМ-Нафта», ОСОБА_7 перед зміною напрямку руху не переконався, що маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу велосипедистці, яка рухалася прямо в попутному напрямку, та допустив зіткнення з велосипедом «Ranger ALVAS 1028» під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1863/1658 від 12 листопада 2025 року причиною смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , стала шлунково-кишкова кровотеча внаслідок гострої виразки шлунка. Тілесні ушкодження, заподіяні під час дорожньо-транспортної пригоди, у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, однак за своїм характером належать до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
ОСОБА_7 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також пункту 16.2 Правил дорожнього руху, відповідно до якого на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Порушення ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 24 липня 2025 року, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» на вул. Герасима Кондратьєва у місті Суми й виконуючи поворот праворуч, не побачив велосипедистку та допустив зіткнення, унаслідок чого ОСОБА_8 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. Просив вибачення у потерпілої та цивільної позивачки, щиро каявся. Повідомив, що цивільні позови потерпілої та цивільної позивачки визнає частково - у сумі 100 000 грн кожній, які добровільно сплатив до ухвалення вироку.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, а фактичні обставини кримінального провадження ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд, з`ясувавши правильність розуміння ними змісту цих обставин, переконавшись у добровільності їхньої позиції та роз`яснивши, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також доказів, необхідних для вирішення цивільних позовів, питання про процесуальні витрати та долю речових доказів.
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він 24 липня 2025 року близько 16 год 30 хв, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїзною частиною вул. Герасима Кондратьєва у місті Суми, порушив вимоги пунктів 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, що спричинило заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, її наслідки, необережну форму вини та дані про особу обвинуваченого.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, постійне місце проживання та постійне місце роботи, позитивно характеризується, повністю визнав вину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою та цивільною позивачкою й добровільно відшкодував визначену судом моральну шкоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд ураховує, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає можливість призначення покарання як із позбавленням права керувати транспортними засобами, так і без такого. Суд бере до уваги необережний характер кримінального правопорушення, відсутність даних про перебування обвинуваченого у стані сп`яніння, його позитивні характеристики, сімейний стан, наявність утриманців, визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди. За сукупністю цих обставин суд не вбачає необхідності призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також поведінку ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення, суд доходить висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання. Тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 слід покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Потерпіла ОСОБА_4 та цивільна позивачка ОСОБА_5 пред`явили до ОСОБА_7 цивільні позови про стягнення по 500 000 грн на користь кожної у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 та частини першої статті 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За змістом статей 23, 1167, 1187 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини заподіювача шкоди, інших істотних обставин, а також вимог розумності та справедливості.
Суд ураховує тяжкість заподіяних ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, тривалість її лікування та душевні страждання позивачок, пов`язані з переживаннями за її життя та здоров`я. Водночас смерть ОСОБА_8 не перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, тому страждання, пов`язані саме з її смертю, не можуть бути покладені на обвинуваченого.
З огляду на встановлені обставини, тяжкість ушкоджень, характер і тривалість переживань позивачок, необережну форму вини, відсутність прямого причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю ОСОБА_8 , а також вимоги розумності, виваженості й справедливості суд визначає належний розмір компенсації моральної шкоди у сумі 100 000 грн кожній позивачці.
Дослідженими розписками підтверджено, що до ухвалення вироку ОСОБА_7 добровільно сплатив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 100 000 грн кожній у рахунок відшкодування моральної шкоди. Отже, визначений судом розмір шкоди відшкодовано повністю, а підстави для повторного стягнення цих сум відсутні. Вимоги у решті — по 400 000 грн кожній — є необґрунтованими та не відповідають установленому судом обсягу моральних страждань.
Долю речових доказів необхідно визначити відповідно до ст. 100 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Керуючись статтями 100, 124, 128, 129, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення 500 000 грн моральної шкоди відмовити - у частині 100 000 грн у зв`язку з добровільним відшкодуванням цієї суми до ухвалення вироку, у решті 400 000 грн - за необґрунтованістю.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення 500 000 грн моральної шкоди відмовити - у частині 100 000 грн у зв`язку з добровільним відшкодуванням цієї суми до ухвалення вироку, у решті 400 000 грн - за необґрунтованістю.
Суми по 100 000 грн, добровільно сплачені ОСОБА_7 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ухвалення вироку, повторному стягненню не підлягають.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у загальному розмірі 16 045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять) грн 20 коп.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2025 року.
Речові докази вирішити таким чином - автомобіль «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які зберігаються у власника ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 ; велосипед «Ranger ALVAS 1028» який зберігається у ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 ; DVD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження № 12025200480001971.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких суд визнав недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Іншим учасникам судового провадження копію вироку надати в порядку, передбаченому КПК України.

Суддя          ОСОБА_1