ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4241/26 Справа № 263/1476/21 | | Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.,
суддів: Гапонова А.В. Никифоряка Л.П.,
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Матвійчук Наталія Євгеніївна на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 15 січня 2026 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: заступник начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйов Владислав Володимирович, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії (суддя першої інстанції Демидова С.О., повний текст ухвали складено 15 січня 2026 року),
В С Т А Н О В И В:

До Соборного районного суду міста Дніпра 08 жовтня 2025 року надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Заступник начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйов Владислав Володимирович, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк» на дії/бездіяльність державного виконавця, в якій просив суд:
-Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо здійснення заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 67260952.
-Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 67260952 у зв`язку з фактичним виконанням рішення в строк, передбачений ч. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
-Визнати неправомірною дію заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо примусового списання коштів у розмірі 69,09 грн з рахунку ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №67260952 та зобов`язати повернути ці кошти на рахунок ОСОБА_1 .
-Визнати неправомірною дію заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо перерахування АТ «Ощадбанк» коштів у розмірі 83,31 грн за платіжною інструкцією № 1895 від 15.12.2025 та зобов`язати компенсувати 83,31 грн на мінімальні витрати виконавчого провадження № 67260952.
-Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
-Постановити окрему ухвалу щодо заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича та направити її органу, до повноважень якого належить притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, та до органу досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 15 січня 2026 року закрито провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 № 263/1476/21 в частині вимог:
-Визнати неправомірною дію заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо винесення постанови від 16.12.2025 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 67260952 та зобов`язати її скасувати.
-Визнати неправомірною дію заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 79841934 від 17 грудня 2025 року про стягнення виконавчого збору та зобов`язати її скасувати.
-Визнати неправомірною дію старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Васильченко Валерії Андріївни щодо винесення постанови від 27.10.2021 № 67260952 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та зобов`язати її скасувати.
-Визнати неправомірною дію заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №79842851 від 17.12.2025 та зобов`язати її скасувати.
Ухвалою Соборного районного суду від 15 січня 2026 року у скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариства «Державний ощадний банк», заступник начальника відділу Центрального ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйов Владислав Володимирович про визнання неправомірними дій державного виконавця — залишено без задоволення.
Не погоджуючись із ухвалою суду про залишення скарги без задоволення ОСОБА_1 , через свого представника Матвійчук Н.Є., була подана апеляційна скарга, в якій вказано, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування всіх обставин справи.
В обґрунтування скарги зазначено, що зловживаючи своїми процесуальними правами, стягувач АТ «Ощадбанк» у справі № 263/1476/21 не надав суду підтвердження сплати ОСОБА_1 частини заборгованості, тому суд виніс рішення про стягнення з боржника 79224,99 грн в той час, як 39 246,92 грн заборгованості вже було погашено перед банком. Більш того, зловживаючи своїми правами, АТ «Ощадбанк» направив до Центрального ВДВС у місті Маріуполі виконавчий документ на всю суму заборгованості 79224,99 грн, не зазначивши в заяві про відкриття виконавчого провадження про часткове погашення заборгованості боржником.
Станом на 15.12.2021 ОСОБА_1 було сплачено всю суму заборгованості перед АТ «Ощадбанк», про що свідчить лист філії – Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» № 1 від 06.01.2022.
заборгованість за кредитним договором була сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі 15.12.2021, що підтверджується листами АТ «Ощадбанк» № 1 від 06.01.2022, № 55/5.3- 06/135257/2025 від 21.10.2025.
Заборгованість у розмірі 69,09 грн була вдруге стягнута з боржника та відповідно до платіжної інструкції від 15.12.2025 №1895 перерахована на рахунок Донецької філії АТ «Ощадбанк».
Матвійчук Н.Є просила ухвалу Соборного районного суду від 15 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове, рішення яким:
Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 67260952 у зв`язку з фактичним виконанням рішення в строк, передбачений ч. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Визнати неправомірною дію заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воробйова Владислава Володимировича щодо примусового списання коштів у розмірі 69,09 грн з рахунку ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 67260952 та зобов`язати повернути ці кошти на рахунок ОСОБА_1 . 
Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн, в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн.
Від представник АТ «Ощадбанк» - Снайко Г.О., надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона зазначила, що ухвала Соборного районного суду міста Дніпра від 15.01.2026 у справі № 263/1476/21 (провадження № 4-с/201/3/2026) є такою, що постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права при повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, а тому, відповідно, є законною та обґрунтованою і не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань апелянта, просила залишити її без змін.
Від Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник АТ «Ощадбанк» - Чеснюк О.І., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2021 року постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 67260952 з виконання виконавчого листа № 263/1476/21 від 15 вересня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в розмірі 79224,99грн. , яка складається: з заборгованості по кредиту - 68704,84 грн. ; заборгованості за процентами за користування кредитом -10394,06 грн. ; заборгованість за комісією-57,00 грн., 3% річних від суми заборгованості за несвоєчасне погашення основного кредиту - 33 ,88 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 35,21 грн. (т. 1 а.с. 12-13)
06 січня 2022 року представником АТ «Ощадбанк» на адресу ВДВС було направлено листа відповідно до якого повідомили, про повне виконання боржником рішення суду у справі № 263/1476/21, а тому просили провести всі передбачені чинним законодавством дії щодо закінчення виконавчого провадження, зняття арешту з майна ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17).
11 липня 2023 року постановою виконавця у виконавчому провадження № 67260952 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 43-44).
04 жовтня 2023 року постановою виконавця у виконавчому провадження № 67260952 накладено арешт на майно ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 47-48)
12 червня 2024 року виконавцем винесено постанову у виконавчому провадження № 67260952 про арешт коштів скаржника (т. 1 а.с. 45-46)
29 вересня 2025 року представник скаржника звернулася до виконавця та просила виконавче провадження № 67260952 закрити у зв`язку з повним виконанням рішення суду боржником, що підтверджується листом представника АТ «Ощадбанк», надати інформацію про розмір коштів стягнутих у виконавчому провадженні та повернути незаконно стягнуті кошти (т. 1 а.с. 9-11)
06 жовтня 2025 року начальником відділу ДВС надано відповідь на запит адвоката в якому повідомлено, що для фактичного повного виконання рішення необхідно сплатити виконавчий збір 7 922,50 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 110 грн. (т .1 а.с. 40).
Відповідно до платіжних інструкцій № 2508 та № 2521 від 21 березня 2025 року ОСОБА_1 сплачено у виконавчому провадженні № 67260952 - 87 257,49 грн. (т. 1 а.с. 41-42).
16 жовтня 2025 року з рахунку ОСОБА_1 виконавцем списано кошти на виконання виконавчого листа № 263/1476/21 виконавчому провадженні № 67260952 (т .1 а.с. 113-125).
21 жовтня 2025 року АТ «Ощадбанк» на запит представника скаржника надано відповідь, що на виконання рішення суду № 263/1476/21 було відкрито виконавчі провадження № 67260952 про стягнення на їх користь з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 79 224,99 грн. та виконавче провадження № 67260242 про стягнення на їх користь з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2 270 грн. Також зазначили що в копіях матеріалів виконавчого провадження дійсно міститься копія листа представника АТ «Ощадбанк» про повне виконання боржником ОСОБА_1 рішення суду, однак про виконавче провадження № 67260242 не зазначено. Окрім того підтвердили погашення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 79 155,90 грн. та зазначили, що залишок не погашеної заборгованості становить 33,88 грн (3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту) , 35,21 грн. (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом) та 2 270 грн. судовий збір (т. 1 а.с. 110-112).
16 жовтня 2025 року постановою державного виконавця закрито виконавче провадження № 67260242 про стягнення судового збору в розмірі 2 270 грн (т. 1 а.с. 133-134).
22 жовтня 2025 року АТ «Ощадбанк» на адресу начальника Центрального ВДВС міста Маріуполь направлено заяву в якій просили вважати помилковою інформацію, наведену у листі представника АТ «Ощадбанк» за вих. № 1 від 06.01.2022 (вхідний від 18.01.2022 №19.19-22/1919/19, що завантажений до АСВП 20.01.2022), зокрема, в частині погашення ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 69,09 грн, в тому числі: 33,88 грн (3% річних за несвоєчасне погашення кредиту), 35,21 грн (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом), що підлягають стягненню на користь Банку в рамках виконавчого провадження № 67260952 з виконання виконавчого листа № 263/1476/21, виданого 15.09.2021 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області. Продовжити в рамках виконавчого провадження № 67260952 виконавчі дії зі стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКЛП: НОМЕР_1 , несплаченого Банку станом на 22.10.2025 залишку заборгованості у розмірі 69,09 грн, в тому числі: 33,88 грн (3% річних за несвоєчасне погашення кредиту), 35,21 грн (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом), що підлягає стягненню на користь Банку за виконавчим листом N? 263/1476/21, виданим 15.09.2021 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області (а.с.169-170).
22 жовтня 2025 року АТ «Ощадбанк» звернулися з заявою до начальника Центрального ВДВС про скасування постанови про закриття виконавчого провадження в частині стягнення судового збору в розмірі 2 270 грн. (а.с. 172-173).
На виконання ухвали суду про витребування доказів 04 листопада 2025 року «Ощадбанк» надали інформацію що наразі відсутні дані про погашеної заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 33,88 грн (3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту), 35,21 грн. (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом) та 2 270 грн. судовий збір (т. 1 а.с. 157).
Постановою виконавця від 16 грудня 2025 року закрито виконавче провадження № 67260952 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 79 224,99 грн., припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, постанову про стягнення виконавчого збору вивести в окреме виконавче провадження (т. 2 а.с.20-21).
16 грудня 2025 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 7 922,50 грн. (т. 2 а.с. 22-26).
17 грудня 2025 року постановою заступника начальника відкрито провадження № 79841934 на виконання постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь ВДВС в розмірі 7 922,50 грн.
17 грудня 2025 року постановою заступника начальника відкрито провадження № 79842851 на виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 67260952 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВДВС витрат виконавчого провадження в розмірі 110 грн.
Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в межах цієї скарги оскаржується бездіяльність виконавця з винесення постанови про закриття виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним виконанням та неправомірні дії щодо примусового списання коштів у даному виконавчому провадженні. Натомість, державним виконавцем вже винесено постанову про закінчено виконавче провадження внаслідок фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як передбачено статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За приписами ч. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що представником скаржника 29 вересня 2025 року на адресу ВДВС було направлено адвокатський запит з проханням винести постанову про закриття виконавчого провадження № 67260952 на підставі листа представника АТ «Ощадбанк» у зв`язку з повним погашення заборгованості.
22 жовтня 2025 року АТ «Ощадбанк» на адресу начальника Центрального ВДВС міста Маріуполь направлено заяву в якій просили вважати помилковою інформацію, наведену у листі представника АТ «Ощадбанк» за вих. № 1 від 06.01.2022 (вхідний від 18.01.2022 №19.19-22/1919/19, що завантажений до АСВП 20.01.2022), зокрема, в частині погашення ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 69,09 грн, в тому числі: 33,88 грн (3% річних за несвоєчасне погашення кредиту), 35,21 грн (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом), що підлягають стягненню на користь Банку в рамках виконавчого провадження № 67260952 з виконання виконавчого листа № 263/1476/21, виданого 15.09.2021 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області. Продовжити в рамках виконавчого провадження № 67260952 виконавчі дії зі стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКЛП: НОМЕР_1 , несплаченого Банку станом на 22.10.2025 залишку заборгованості у розмірі 69,09 грн, в тому числі: 33,88 грн (3% річних за несвоєчасне погашення кредиту), 35,21 грн (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом), що підлягає стягненню на користь Банку за виконавчим листом N? 263/1476/21, виданим 15.09.2021 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області .
22 жовтня 2025 року АТ «Ощадбанк» звернулися з заявою до начальника Центрального ВДВС про скасування постанови про закриття виконавчого провадження в частині стягнення судового збору в розмірі 2 270 грн.
На виконання ухвали суду про витребування доказів 04 листопада 2025 року «Ощадбанк» надали інформацію що наразі відсутні дані про погашеної заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 33,88 грн (3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту), 35,21 грн. (3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом) та 2 270 грн. судовий збір.
В ході слухання даної справи у суді першої інстанції, заступником начальника відділу Центрального ВДВС у виконавчому провадженні № 67260952 16 грудня 2025 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашення заборгованості.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишаючи скаргу ОСОБА_1 , без задоволення, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, з огляду на те, що у державного виконавця, були відсутні підстави для завершення виконавчого провадження №67260952, оскільки боржником, суму заборгованості у розмірі б9,09 грн (в тому числі: 33,88 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 35,21 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом) та судового збору у розмірі 2270,00 грн, не було погашено, про що свідчить лист АТ «Ощадбанк», а отже у даному випадку доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують,а тому ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 15 січня 2026 року слід залишити без руху.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Матвійчук Наталія Євгеніївна залишити без задоволення.
Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 15 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:          О.В. Халаджи

А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст судового рішення складено 4 серпня 2026 року.

Головуючий-суддя         О.В. Халаджи