Номер провадження 1-кп/754/1095/26
Справа№754/14391/26
Вирок 
Іменем України

04 серпня 2026 року 

м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження №12026105030000403 від 29.05.2026 року стосовно:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, вдови, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-
обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У ОСОБА_3 у невстановлені час та місці виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту. Так, 29.05.2026, приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 6, де побачила на землі полімерну ємність з кристалоподібною речовиною. З усвідомленням того, що дана кристалоподібна речовина є психотропною речовиною, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на придбання психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, для власного вживання без мети збуту.
Одразу після того, реалізуючи свій протиправний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, ОСОБА_3 забрала полімерну ємність з кристалоподібною речовиною та поклала її до правої кишені штанів, в які остання була одягнена на той момент, чим здійснила незаконне придбання та розпочала незаконне зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, для власного вживання без мети збуту.
У подальшому, 29.05.2026, приблизно о 12 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 14В, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зупинили працівники поліції. У ході затримання ОСОБА_3 добровільно надала для вилучення полімерну ємність з кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, загальна маса становить 0, 588 г.
Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

РVP, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено, що до 0,15 г PVP є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г - великим розміром, 15,0 і більше - особливо великим розміром. 
Отже, кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає у тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г та не перевищує 1,5 г.
Таким чином, ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно із заявою від 31 липня 2026 року обвинувачена ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не оспорювала встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності за правилами спрощеного провадження. 
Суд шляхом дослідження відповідної заяви встановив, що сторони, які обізнані зі своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачена не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Враховуючи викладене, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.
При цьому, відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вважає доведеним те, що обвинувачена ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, скоїла кримінальний проступок та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченої і обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги те, що санкція ч.1 ст. 309 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове правопорушення.
З огляду на викладене, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, який є проступком; особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності, не притягалася; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; вдова; офіційно не працює, отже не має постійного джерела доходу. Оскільки обвинувачена не працює, суд не вбачає підстав для призначення їй покарання у виді штрафу або виправних робіт.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а саме - у виді пробаційного нагляду в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3850 гривень 88 копійок.
Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 309 КК України і призначити їй покарання у виді 1 /одного/ року пробаційного нагляду. 
На підставі п.1-3 ч. 2 та п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано посаду (роботу);
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: 
- кристалоподібну речовину білого кольору, яка знаходилась у полімерній ємності, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,588 г, яка знаходиться в камері схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві, квитанція №002006 - знищити. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3850 гривень 88 копійок витрат на залучення експертів.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_5