С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/15781/26
В справі 760/12936/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

І. Вступна частина
21 липня 2026 року в місті Києві
Солом?янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря судового засідання Левіцької Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 14073139 від 20.01.2022 у розмірі 17.000,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що 20.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» (далі - Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 14073139 в електронній формі шляхом акцептування Відповідачем пропозиції (оферти), розміщеної в онлайн-системі на вебсайті Первісного кредитора. Підписання договору здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був направлений на вказаний Відповідачем номер мобільного телефону, що, як зазначає Позивач, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Позивач вказує, що за умовами договору Первісний кредитор надав Відповідачу кредит у розмірі 5.000,00 грн зі строком кредитування до 20.04.2022, при цьому в пільговий період тривалістю 30 календарних днів (з 20.01.2022 по 19.02.2022) застосовується пільгова процентна ставка 2% за кожен день користування кредитом, а в стандартний період тривалістю 60 календарних днів (з 20.02.2022 по 20.04.2022) - стандартна процентна ставка 3% за кожен день користування кредитом. Факт надання кредиту, як зазначає Позивач, підтверджується перерахуванням 20.01.2022 суми 5.000,00 грн на платіжну картку Відповідача.
Позивач зазначає, що 01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/01, за умовами якого Первісний кредитор відступив Позивачу право грошової вимоги до Відповідача за вказаним кредитним договором. Згідно з витягом із Додатку № 1 до договору факторингу розмір відступленої вимоги до Відповідача становить 17.000,00 грн.
Позивач стверджує, що Відповідач узятих на себе зобов?язань належним чином не виконав, кредит та проценти за користування ним не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 17.000,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5.000,00 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 12.000,00 грн; заборгованості за штрафними санкціями та комісіями - 0,00 грн.
Позивач просить стягнути з Відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5.500,00 грн.
Ухвалою суду від 06.05.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Відповідач відзиву на позов не подав. Оскільки відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) Відповідача відсутні, останній повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. До суду Відповідач не з?явився та жодних заяв не подав.
У судове засідання 21 липня 2026 року жодна із сторін не з?явилася. Позивач у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності його представника за наявними в матеріалах справи доказами та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Суд, зважаючи на неявку належним чином повідомленого Відповідача, який не подав відзиву, та за згодою Позивача на заочний розгляд, визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина
З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту № 14073139 в електронній формі. Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за цим договором.
Вирішуючи питання про доведеність факту укладення кредитного договору, суд керується такими міркуваннями.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 цього Закону встановлено, що моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 сформулював стандарт доказування у справах про стягнення заборгованості за електронними кредитними договорами, укладеними з використанням одноразового SMS-ідентифікатора. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що для встановлення факту укладення такого договору кредитодавець повинен надати: сам електронний договір з усіма складовими частинами (оферта, заявка, акцепт); підтвердження направлення одноразового ідентифікатора на номер телефону позичальника; підтвердження фактичного перерахування коштів позичальнику. При встановленні цих обставин презумпція правомірності правочину, закріплена статтею 204 ЦК України, є незаспростованою.
Досліджуючи матеріали справи, суд встановлює таке.
По-перше, до справи долучено повний текст договору про надання фінансового кредиту № 14073139 від 20.01.2022 разом із Додатком № 1, які містять усі істотні умови кредитування: суму кредиту - 5.000,00 грн, строк кредитування - до 20.04.2022, тип і розмір процентної ставки (пільгова 2 % на день у пільговий період з 20.01.2022 по 19.02.2022 та стандартна 3 % на день у стандартний період з 20.02.2022 по 20.04.2022), графік погашення боргу та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача.
По-друге, факт направлення Відповідачу одноразового ідентифікатора та прийняття ним пропозиції (оферти) підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Ірбіс» про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025, згідно з якою Відповідача ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора 20.01.2022 о 22 год 48 хв 39 с, а акцепт оферти для укладення договору № 14073139 здійснено шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором з унікальним кодом підпису 810700, направленим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , із зазначенням картки Клієнта НОМЕР_2 .
По-третє, факт реального перерахування кредитних коштів у розмірі 5.000,00 грн підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн-платежів iPay.ua) вих. № 3152_251023164257 від 23.10.2025, згідно з яким 20.01.2022 о 22 год 48 хв 40 с на платіжну картку за маскою НОМЕР_2 перераховано 5.000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 132592550.
За таких обставин суд доходить висновку, що договір про надання фінансового кредиту № 14073139 від 20.01.2022 є укладеним у встановленому законом порядку, а факт отримання Відповідачем кредитних коштів у розмірі 5.000,00 грн є доведеним. Зазначений висновок узгоджується зі статтями 6, 627, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) Відповідачем не спростована.
Такий підхід відповідає і правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, згідно з яким підписання договору про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора підтверджує укладення між сторонами відповідного правочину належними та допустимими доказами.
Щодо права Позивача вимагати виконання зобов?язання суд зазначає таке.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Позика» (Фактор) укладено договір факторингу № 01092025/01, за умовами якого Клієнт зобов?язався відступити Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а Фактор - прийняти їх та сплатити Клієнту суму фінансування. Згідно з пунктом 4.1 цього договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог за формою, наведеною в Додатку № 1 до договору.
Актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 підтверджується, що Клієнт передав (відступив), а Фактор (новий кредитор) прийняв Реєстр прав вимог щодо 25.419 боржників на загальну суму заборгованості 213.674.446,94 грн. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до вказаного договору факторингу до Позивача відступлено право вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за кредитним договором № 14073139 від 20.01.2022 у загальному розмірі 17.000,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5.000,00 грн, заборгованість за відсотками - 12.000,00 грн, заборгованість за комісією - 0,00 грн, заборгованість за пенею - 0,00 грн.
Оплату суми фінансування за договором факторингу підтверджено платіжною інструкцією № 6054383 від 02.09.2025 на суму 3.490.472,17 грн, проведеною банком 02.09.2025.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).
Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Право Первісного кредитора передати (переуступити, відступити) свої права вимоги за кредитним договором іншій особі у будь-який час без згоди Клієнта прямо передбачено підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 договору про надання фінансового кредиту № 14073139 від 20.01.2022.
Суд ураховує також правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, згідно з якою боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов?язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов?язку погашення кредиту.
За таких обставин суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «Позика» є належним кредитором за спірним зобов?язанням та має право вимагати від Відповідача виконання грошового зобов?язання за кредитним договором № 14073139 від 20.01.2022.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами першою та другою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).
Перевіряючи розрахунок заборгованості, суд встановлює таке.
Тіло кредиту за розрахунком Позивача становить 5.000,00 грн. Матеріали справи свідчать, що Відповідач платежів на погашення заборгованості за тілом кредиту не здійснив, а тому основний борг (тіло кредиту) у розмірі 5.000,00 грн підлягає стягненню в повному обсязі.
Проценти за користування кредитом нараховані у розмірі 12.000,00 грн. Згідно з наданим Позивачем розрахунком заборгованості нарахування процентів здійснювалося щоденно на суму залишку кредиту: у період з 20.01.2022 по 19.02.2022 - за пільговою ставкою 2 % на день (по 100,00 грн за кожен день, разом 3.000,00 грн), а в період з 20.02.2022 по 20.04.2022 - за стандартною ставкою 3 % на день (по 150,00 грн за кожен день, разом 9.000,00 грн). Такий порядок нарахування відповідає пунктам 3.1, 3.2, 5.4, 5.8 договору та Додатку № 1 до нього, а загальна вартість кредиту, визначена графіком погашення боргу, становить 17.000,00 грн.
Суд звертає увагу, що нарахування процентів припинено 20.04.2022, тобто в межах установленого пунктом 4.2 договору строку кредитування, і поза межами цього строку проценти Позивачем не нараховувалися. Таке нарахування процентів узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, про неможливість нарахування передбачених договором процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Суд вважає зазначений розрахунок таким, що відповідає умовам договору, а тому проценти у розмірі 12.000,00 грн підлягають стягненню в повному обсязі.
Вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) чи комісії Позивачем не заявлено, розмір відповідної заборгованості згідно з розрахунком та витягом із Реєстру прав вимог становить 0,00 грн, а тому питання застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX) перед судом не постає.
Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, наданого Позивачем розрахунку не спростував, доказів погашення заборгованості повністю або частково суду не подав.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Позика» є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 14073139 від 20.01.2022 у розмірі 17.000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2.662,40 грн, факт сплати якого підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною третьою цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат Позивачем надано договір про надання правової допомоги № 39493634 від 02.01.2026, укладений з адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем, додаткову угоду № 14073139 від 16.02.2026 до цього договору, предметом якої є представництво та захист інтересів Позивача у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, від 16.02.2026 та акт надання послуг від 16.02.2026 на загальну суму 5.500,00 грн.
Згідно з наведеними документами адвокатом надано такі послуги: письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин (0,5 год - 500,00 грн); правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів клієнта (1 год - 1.500,00 грн); складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній розрахунок судових витрат (2 год - 3.000,00 грн); формування додатків до позовної заяви (0,5 год - 500,00 грн).
Відповідно до частин четвертої, п?ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Водночас за частиною шостою статті 137 ЦПК України обов?язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відповідач такого клопотання не заявляв, а суд не вправі порушувати це питання з власної ініціативи.
У постанові об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 викладено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті; такі витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною.
Оцінюючи надані докази, суд ураховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, характер спору та встановлений договором порядок обчислення гонорару і вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5.500,00 грн підтвердженими та такими, що підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

ІV. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 204, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 627, 629, 634, 641, 642, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1082 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд вирішив:
1. Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 14073139 від 20.01.2022 у розмірі 17.000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з яких:
- тіло кредиту - 5.000,00 грн;
- проценти за користування кредитом - 12.000,00 грн.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судовий збір у розмірі 2.662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5.500 (п?ять тисяч п?ятсот) грн 00 коп.
3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
4. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, літера Б, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ: 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: