ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 р. 	Справа № 480/10110/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2026, (головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек) по справі № 480/10110/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області (далі по тексту - ТУ ССО у м. Києві та Київської області, відповідач) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 складової грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу до 100 % за час виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду передбаченого абз.3 п.1 розділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 3 квітня 2019 року, починаючи з 20 листопада 2020 року по 30 червня 2024 року; 
- зобов`язати ТУ ССО у м. Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу до 100 відсотків за час виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду передбаченого абз.3 п.1 розділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 3 квітня 2019 року, починаючи з 20 листопада 2020 року по 30 червня 2024 року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 відмовлено у задоволенні позову. 
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просив скасувати таке рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов. 
В обґрунтування вимог скарги зазначає, що в спірний період проходив службу у відповідача та здійснював посадові обов`язки із забезпечення особистої безпеки судді Вищого антикорупційного суду, однак незважаючи на це відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому підвищення посадового окладу за виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки судді.
Зазначає, що всупереч встановленим фактам, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, неправильно витлумачивши правову природу повноважень відповідача та безпідставно визнав спірне підвищення дискреційним.
Наголошує, що суд першої інстанції визнав доведеним, що апелянт виконував функції щодо забезпечення особистої безпеки судді і саме ця обставина є визначальною у справі.
Вважає, що відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності та не навів належної правової підстави повної відмови у нарахуванні і виплаті спірної складової грошового забезпечення. 
ТУ ССО у м. Києві та Київської області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, просило скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., П`янова Я.В.
У зв`язку з відрядженням судді П`янової Я.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Присяжнюк О.В., Бегунц А.О.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач в період з 20.11.2020 по 12.09.2024 проходив службу в ТУ ССО у м. Києві та Київської області та виконував посадові обов`язків з забезпечення особистої безпеки судді Вищого Антикорупційного суду України. 
У відповідь на звернення позивача , відповідач листом від 25.09.2024 повідомив, що підставою для встановлення підвищень посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення. Рішення щодо додаткового заохочення співробітників понад норми, встановлені розпорядженням Служби судової охорони від 11.01.2024 №6/ОД приймається за рішенням Голови Служби. Відповідно до розпорядження Служби судової охорони від 29.07.2024 №60/ОД «Про виплату підвищення посадового окладу за виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду» видаються накази на виплату підвищення посадового окладу за календарні дні фактичного виконання функцій у розмірі 5% посадового окладу в межах фонду оплати праці, починаючи з 01.07.2024 стосовно ОСОБА_1 здійснений перерахунок грошового забезпечення.
Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати йому підвищення посадового окладу до 100 відсотків за час виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду, передбаченого абз.3 п.1 розділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 3 квітня 2019 року, починаючи з 20 листопада 2020 року по 30 червня 2024 року, звернувся з позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі по тексту - Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).
Згідно з ч.ч.1,2 ст.165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 03.04.2019 №289 (далі по тексту - Постанова КМУ №289) затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Голові Служби судової охорони надано право в межах асигнувань, що виділяються на утримання Служби судової охорони установлювати, зокрема, підвищення за виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду в розмірі до 100 відсотків посадового окладу (пп.1 п.3 Постанови №289). 
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі по тексту - Порядок №384).
Згідно п.п.4-7 Розділу І Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 
1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 
2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 
3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).
Відповідно до п.10 розділу І Порядку №384 грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Посадові оклади співробітників затверджуються в штатних розписах (штатах) центрального органу управління Служби/територіального управління Служби у розмірах, визначених відповідно до додатку 3 до Постанови № 289 (п.4 розділу ІІ Порядку №384). 
Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №384 визначено, що розмір посадового окладу співробітнику встановлюється наказом по особовому складу з дня, коли співробітник прийняв справи й посаду та приступив до виконання обов`язків за посадою.
На підставі п.13 розділу ІІ Порядку №384 співробітникам, на яких покладено виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду, посадові оклади підвищуються до 100 відсотків посадового окладу.
Пунктом 14 розділу ІІ Порядку №384 визначено, що відсоток підвищення посадового окладу визначається кожному співробітнику індивідуально залежно від виконання завдань із забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду на підставі мотивованого подання безпосереднього керівника та встановлюється відповідним наказом Служби або територіального управління Служби.
Відповідно до п.16 розділу ІІ Порядку №384 підвищення посадових окладів обчислюється окремо за кожною підставою виходячи з розмірів посадових окладів без урахування іншого підвищення та утворює нові розміри посадових окладів. Надбавки, доплати та премії обчислюються у відсотках від новоутворених (з урахуванням підвищень) розмірів посадових окладів. Підставою для встановлення підвищень посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення.
Отже, аналіз наведеного вище вказує, що Голові Служби судової охорони надано право, а не встановлено обов`язок, в межах асигнувань, що виділяються на утримання Служби судової охорони, встановлювати підвищення за виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду в розмірі до 100 відсотків посадового окладу.
При цьому, відсоток підвищення посадового окладу визначається кожному співробітнику індивідуально, залежно від виконання завдань із забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей.
Наявність визначеної межі підвищення посадового окладу (до 100 відсотків) не передбачає обов`язкового зобов`язання до нарахування підвищеного розміру посадового окладу, а встановлює саме граничну межу можливого підвищення посадового окладу. 
Відтак, визначення конкретного розміру відсотку підвищення посадового окладу є дискреційним повноваженням відповідача.
Підставою ж для встановлення підвищення посадового окладу, визначеного п.13 розділу ІІ Порядку №384, є мотивоване подання безпосереднього керівника та для виплати, відповідно, наказ Служби або територіального управління Служби.
Судом встановлено, що позивач в період з 20.11.2020 по 12.09.2024 проходив службу в ТУ ССО у м. Києві та Київської області та забезпечував особисту безпеку судді, що підтверджується довідкою ТУ ССО у м. Києві та Київської області доданою до листа останнього №41.07-1578 від 25.09.2024 та (а.с.23-24).
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення в спірний період безпосереднього керівника позивача з мотивованим поданням про підвищення посадового окладу ОСОБА_1 відповідно до положень Порядку №384, з визначенням відсотку підвищення посадового окладу залежно від виконання позивачем завдань із забезпечення особистої безпеки судді, а також видання відповідних наказів Служби або територіального управління Служби про встановлення підвищення. 
При цьому, само по собі виконання позивачем своїх функціональних обов`язків щодо забезпечення особистої безпеки судді та відсутність дисциплінарних стягнень, на що посилається позивач, як на підставу вимог у справі, не є обов`язковою підставою встановлення підвищення його посадового окладу до 100 відсотків, за відсутності мотивованого подання безпосереднього керівника та відповідного наказу Служби або територіального управління Служби, про що свідчать згадані вже вище приписи п.14 розділу ІІ Порядку №384 та абз.3 пп.1 п.3 Постанови №289.
Окрім того, таке внесення подання та видання наказу про підвищення посадового окладу є правом, а не обов`язком відповідача, причому лише в межах бюджетних асигнувань, що виділяються на утримання Служби судової охорони, установлювати підвищення за виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей.
Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи скаржника про протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплату підвищення посадового окладу до 100 % за час виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки судді за спірний період, є недоведеними та не узгоджуються із висновками суду. 
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на правову позицію Шостого апеляційного адміністративного, викладену в постанові від 21.05.2025 у справі №320/13757/24, оскільки відповідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено (доказано) правомірність власної бездіяльності, що є предметом оскарження у даній справі.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, застосував норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 по справі № 480/10110/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   О.В. Присяжнюк