ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ

справа №520/1628/25
адміністративне провадження № К/990/8301/26 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСНЕТ» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 (головуючий суддя - Бегунц А.О., судді: Русанова В.Б., П`янова Я.В.) у справі №520/1628/25.

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКСНЕТ» (далі - ТОВ «МАКСНЕТ») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області) № 00599080701 від 22.10.2024 на суму 4689225,15 грн, № 00599150701 від 22.10.2024 на суму 3645542,50 грн, № 00599350701 від 22.10.2024 на суму 1458217,00 грн.

визнати протиправними та скасувати вимогу ГУ ДПС у Харківський області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-00599062411 від 22.10.2024 на суму 39625,30 грн.

визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківський області №00599312411 від 22.10.2024 на суму 8977,78 грн.

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківський області №00599182411 від 22.10.2024 про застосування штрафу в розмірі 255,00грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 в позові відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00599080701 від 22.10.2024 щодо нарахування податку на прибуток та штрафних санкцій на суму 4689225,15 грн. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00599150701 від 22.10.2024 щодо нарахування податку на додану вартість та штрафних санкцій на суму 3645542,50 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00599350701 від 22.10.2024 про нарахування штрафних санкцій згідно з пунктом 120-1.2статті 120-1 Податкового кодексу України на суму 1458217,00 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС у Харківський області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-00599062411 від 22.10.2024 щодо сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 39625,30 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Харківський області №00599312411 від 22.10.2024 про застосування штрафних санкцій за ненарахування єдиного внеску на суму 8977,78 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Харківський області № 00599182411 від 22.10.2024 в сумі 255,00 грн. про нарахування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, відмовлено.

ГУ ДПС у Харківській області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025.

Підставою касаційного оскарження відповідач вказує пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та вважає, що суд апеляційної інстанції при вирішенні спору фактично сформулював правові підходи до застосування норм податкового та бухгалтерського законодавства, які не отримали належної оцінки Верховного Суду в аналогічних фактичних та правових умовах.

У поданій касаційній скарзі ГУ ДПС у Харківській області посилається на те, ТОВ «МАКСНЕТ» не відобразило суму протермінованої кредиторської заборгованості у 14582172,40 грн у складі «Іншого операційного доходу». Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України до доходу включаються фінансові та інші операційні доходи, а прибуток визначається шляхом коригування фінансового результату до оподаткування. Дані рахунків 71 і 79 свідчать, що зазначена сума у фінансовому результаті ТОВ «МАКСНЕТ» не врахована. Підтверджені актом перевірки та бухгалтерським обліком обставини, свідчать, що ТОВ «МАКСНЕТ» безпідставно занижувало ПДВ у сумі 2916434 грн, а операція з переданими ТМЦ не мала ознак законного виділу, а фактично є безоплатним постачанням, що підлягає оподаткуванню. За відсутності можливості встановити зміст, обсяг та результат наданих послуг у сфері інформаційних технологій такі витрати не можуть вважатися документально підтвердженими та економічно обґрунтованими для цілей оподаткування. ТОВ «МАКСНЕТ» нараховувало єдиний внесок від фактично нарахованого доходу за цивільно-правовим договором, який не відображав мінімальну заробітну плату, що призвело до заниження бази нарахування ЄСВ на загальну суму 180115,00 грн за період з липня 2021 року по червень 2024 року.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «МАКСНЕТ» зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Також позивачем було подано клопотання про закриття провадження, яке обґрунтоване тим, що підстави для відкриття касаційного провадження за скаргою ГУ ДПС у Харківській області були відсутні.

Суд касаційної інстанції вважає, що підстави для закриття касаційного провадження у цій справі відсутні, оскільки, як вбачається зі змісту ухвали Верховного Суду від 02.03.2026, підстави, з яких було відкрито касаційне провадження у цій справі, потребували ретельної перевірки Верховним Судом, що не могло бути здійснено на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження, а тому клопотання ТОВ «МАКСНЕТ» задоволенню не підлягає.

Відповідачем також було подано письмові пояснення, які подібні за змістом до касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДПС у Харківській області на підставі направлень від 02.09.2024 № 7409, 7410, 7411, 7412, 7413 та на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України від 28.08.2024 № 3860-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МАКСНЕТ» (код ЄДРПОУ 34633951)» з урахуванням наказу від 30.08.2024 № 3899-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Харківській області від 28.08.2024 № 3860-п» проведена позапланова документальна перевірка ТОВ «МАКСНЕТ» за період діяльності з 01.10.2019 по 01.09.2024 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податкового кодексу України, податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.10.2019 по 01.09.2024 - з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.09.2024 № 45248/20-40-07-01-05/34633951, в якому відображено висновки про порушення позивачем:

підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток всього у сумі 3787767,00 грн., в т.ч. по періодам: 4 квартал 2019 року в сумі 85028,00 грн., 1 квартал 2020 року в сумі 133881,00 грн., 2 квартал 2020 року в сумі 83228,00 грн., 3 квартал 2020 року в сумі 74239,00 грн., 4 квартал 2020 року в сумі 2735708,00 грн., 1 квартал 2021 року в сумі 118327,00 грн., 2 квартал 2021 року в сумі 88493,00 грн., 3 квартал 2021 року в сумі 114559,00 грн., 4 квартал 2021 року в сумі 127723,00 грн, 1 квартал 2022 року в сумі 39869,00 грн., 3 квартал 2023 року в сумі 46144,00 грн., 4 квартал 2023 року в сумі 68282,00 грн., 1 квартал 2024 року в сумі 34572,00 грн., 2 квартал 2024 року в сумі 37714,00 грн.

підпункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 , пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пункту 50.2 статті Податкового кодексу України та п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 зі змінами та доповненнями платником податків занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 2926026,00 грн, в тому числі у наступних періодах: грудень 2019 року - 42,00 грн, січень 2020 року - 71,00 грн., лютий 2020 року - 85,00 грн., березень 2020 року - 74,00 грн., квітень 2020 року - 18,00 грн., травень 2020 року - 18,00 грн., серпень 2020 року - 133,00 грн., листопад 2020 року - 2916434,00 грн., травень 2021 року - 9,00 грн., січень 2022 року - 41,00 грн, лютий 2022 року - 2977,00 грн., березень 2022 року - 247,00 грн., квітень 2022 року - 63,00 грн., серпень 2023 року - 714,00 грн., вересень 2023 року - 636,00 грн., жовтень 2023 року - 2800,00 грн., листопад 2023 року 584,00 грн., грудень 2023 року - 417,00 грн., лютий 2023 року - 50,00 грн., липень 2024 року - 613,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем 22.10.2024 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: 

№ 00599080701, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 4689225,15 грн, в тому числі 3787767,00 грн за основним платежем та 946941,75 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; 

№ 00599150701, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 3645542,50 грн, в тому числі 2926026,00 грн за основним платежем та 731506,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; 

№ 00599350701 про застосування штрафу з податку на додану вартість в розмірі 1458217,00 грн.

Також, на підставі зазначеного акту перевірки, ГУ ДПС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2024 № Ю-00599062411 на суму 39625,30 грн., винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2024 № 00599312411 в розмірі 14579,05 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 22.10.2024 № 00599182411 в розмірі 255,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, рішеннями ДПС України від 24.12.2024 та від 07.01.2025, в задоволенні скарг ТОВ «МАКСНЕТ» відмовлено та оскаржувані податкові повідомлення - рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій залишені без змін.

Надаючи оцінку правовідносинам, щодо яких виник спір, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як встановлено судами, що ТОВ «МАКСНЕТ» є провайдером телебачення та інтернету, який здійснює надання телекомунікаційних послуг на території м. Харкова.

Між ТОВ «МАКСНЕТ» та ТОВ «Ланет Україна» укладено договір оренди майна (телекомунікаційних мереж) №0201-14/А13 від 02.01.2014. Орендовані телекомунікаційні мережі передані в користування ТОВ «МАКСНЕТ» на підставі акту прийому-передачі орендованого майна від 02.01.2014.

30.11.2014 між ТОВ «Ланет Україна» та ТОВ «МАКСНЕТ» укладено додаткову угоду про внесення змін до умов договору оренди майна №0201-14/А13 від 02.01.2014, якою передбачено можливість застосування вексельної форми розрахунків за договором; з моменту видачі векселів, грошові зобов`язання по договору оренди майна припиняються, і виникають грошові зобов`язання за векселями; моментом видачі векселів є їх передача ТОВ «Ланет Україна» за актом прийому -передачі.

На виконання вказаної додаткової угоди, ТОВ «МАКСНЕТ» 29.12.2014 склав на ім`я ТОВ «Ланет Україна» прості векселі на загальну суму 14582172,40 грн. зі строком платежу 31.12.2020, а саме: АА2171471 на суму 2100000,00 грн, АА2171472 на суму 2083167,49 грн, АА2171473 на суму 2083167,49 грн, АА2171474 на суму 2083167,49 грн, АА2171475 на суму 2083167,49 грн, АА2171476 на суму 2083167,49 грн, АА2171477 на суму 2066334,95 грн.

За доводами позивача, ТОВ «МАКСНЕТ» отримав лист від ТОВ «Лінком-3000» №27/12/2019 від 27.12.2019, в якому повідомлено, що ТОВ «Лінком-3000» є новим власником виданих векселів та планує їх пред`явити до сплати у визначений векселями строк. На підставі вказаного листа, між ТОВ «МАКСНЕТ» та ТОВ «Лінком-3000» проведена звірка заборгованостей станом на 31.12.2019.

Враховуючи наведене, позивач зазначає, що оскільки видані векселі, відчужені ТОВ «Ланет Україна» та набуті ТОВ «Лінком-3000», відтак з 2019 року останній є повноправним векселетримачем.

Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «МАКСНЕТ» показників у рядку 01 Декларацій «дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.10.2019 по 30.06.2024 встановлено їх заниження на загальну суму 14582172,00 грн. у тому числі за 2020 рік у сумі 14582172,00 грн.

Перевіркою ТОВ «МАКСНЕТ» встановлено факт наявності станом на початок перевіряємого періоду (01.10.2019) по рахунку 201 «Виробничі запаси» 7 бланків векселів, які фактично списані (за даними субрахунку 201 «Виробничі запаси») у червні 2020 року.

Листом №26/05/2020 від 26.05.2020 ТОВ «ЛІНКОМ-3000» повідомлено про згоду на переведення боргу за векселями в сумі 14582172,40 грн. на нове підприємство шляхом виділу з ТОВ «МАКСНЕТ».

Протоколом загальних зборів засновників ТОВ «МАКСНЕТ» від 24.11.2020 розглянуто питання про вимоги кредиторів і прийнято рішення про проведення виділу шляхом переходу частини майна від ТОВ «МАКСНЕТ» до нової юридичної особи ТОВ «СІА НЕТ» (код ЄДРПОУ 44121205). Зокрема передано пасиви на суму 14582,2 тис. грн в т. ч. кредиторська заборгованість за виданими векселями на суму 14582172,40 грн., що відображено в бухгалтерському обліку проведенням Дт 611 Кт 683.

ТОВ «СІА НЕТ» (код ЄДРПОУ 44121205) зареєстроване 24.11.2020 №1000721360000045695 та станом на момент проведення перевірки перебувало на обліку ГУ ДПС у м. Києві (Оболонський район м. Києва) єдина податкова та фінансова звітність надана за 2020 рік.

На наданих завірених бланках векселів відсутній запис про переведення векселів на ТОВ «Лінком-3000».

Відповідно до даних рахунку 71, 79 за ТОВ «МАКСНЕТ» не встановлено включення підприємством до складу доходу при визначенні фінансового результату у перевіряємий період сум за безнадійною кредиторською заборгованістю з ТОВ «Ланет Україна», (код ЄДРПОУ 36547435) (перейменовано на ТОВ «НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ») чим порушено П(С)БО 15 «Доходи», статті 1, 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України всього на суму 14582172,40 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 14582172,40 грн.

З аналізу інших операційних витрат підприємства (р.2180 ф.2) встановлено, що у 1 кварталі 2020 року до складу витрат по рахунку 948 включено суму донарахованих податків та штрафних санкцій разом з пенею по податку на прибуток у розмірі 313800,75 грн. за результатами планової документальної виїзної перевірки за період з 01.04.2018 по 30.09.2019, що оформлено актом перевірки від 24.02.2020 №528/20-40-05-01-08/34633951.

Відтак, відповідачем зазначено, що в порушення норм бухгалтерського обліку підприємством безпідставно віднесено до інших витрат підприємства суми нарахованих податкових зобов`язань за результатами документальної перевірки, що призвело до заниження фінансового результату господарської діяльності у 1 кварталі 2020 року на загальну суму 202149,00 грн. в порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України та пунктів 6, 20 стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійною є заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією; заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

За правилами підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відносини, пов`язані з обігом векселів в Україні, регулюються «Уніфікованим законом про переказний та простий векселі», що ратифікований Законом України від 06.07.1999 N 826-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», Цивільним кодексом України, Законами України від 23.02.2006 N 3480-IV «Про цінні папери та фондовий ринок» та від 05.04.2001 N 2374-III «Про обіг векселів в Україні».

За визначенням, наведеним у частині першій статті 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, фінансових векселів.

На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.

У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

Згідно зі статтею 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Згідно частиною першою статті 16 Уніфікованого закону, власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

Частиною першою статті 11, статті 13 Уніфікованого закону встановлено, що будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту. Індосамент повинен бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші (алонжі) та повинен бути підписаний індосантом. Індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність, індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші (алонжі).

Відповідно до статті 14 Уніфікованого закону, індосамент переносить всі права, що випливають з переказного векселя. Якщо індосамент є бланком, то держатель векселя може заповнити бланк або на своє ім`я, або на ім`я будь-якої іншої особи, реінсодувати вексель через бланковий індосамент або будь-який інший особі, передати вексель третій особі, не заповнюючи бланк і не вчиняючи індосаменту.

Статтею 15 Уніфікованого закону передбачено, що індосамент відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлене протилежне.

З урахуванням наведеного, ТОВ «Лінком -3000» отримав прості векселі шляхом індосаменту, в свою чергу ТОВ «МАКСНЕТ» не погоджує вказану процедуру, оскільки до них не вносились зміни.

Відповідно до статті 194 Цивільного кодексу України, цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвічує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного паперу (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінними папером іншим особам.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «Лінком - 3000» листом №27/12/2019 від 27.12.2019 повідомлено позивача, що він є власником простих векселів в кількості 7 штук на загальну суму 14582172,40 грн., які ТОВ «МАКСНЕТ» передало ТОВ «Ланет Україна» та повідомлено про намір пред`явити їх до погашення до 31.12.2020 включно та зазначено про необхідність підтвердження заборгованості за векселями та підписання акту звірки.

ТОВ «МАКСНЕТ» проведена звірка заборгованості станом на 31.12.2019 та складено акт звірки взаємних розрахунків між позивачем та ТОВ «Лінком-3000», відповідно до якого заборгованість склала 14582172,40 грн.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «МАКСНЕТ» по рахунку 511 за жовтень 2019-червень 2024 встановлено відображення в обліку наступних даних: рах. 511, вексель простий, сальдо на початок періоду/кредит - 14582172,40, обороти за період/дебет 14582172,40, разом 14582172,40.

Отже, оскільки на момент проведення звірки та інформування про зміну власником простих векселів, строк їх погашення ще не настав та ТОВ «Лінком-3000» не пред`явив їх до погашення, відповідно заборгованість не рахується як безнадійна, відтак висновок податкового органу про необхідність збільшення доходу ТОВ «МАКСНЕТ» на суму 14582172,40 грн. є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, висновки акту перевірки в частині встановлення порушення П(С)БО 15 «Доходи», статей 1, 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при формуванні статті «Фінансовий результат до оподаткування» (ряд. 2290) та заниження фінансового результату на загальну суму 14582172,40 грн., визначеного у звіті про фінансові результати від 19.02.2021 №9372413077, по ряд. 02 податкової Декларації з податку на прибуток за 2020 рік від 17.02.2021 №9372312348 на загальну суму 14582172,40 грн., у відповідності з пунктом 3 статті 11 розд. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є недоведеними.

Також, перевіркою формування витрат по бухгалтерському обліку в періоді з 01.10.2019 по 30.06.2024 (з урахуванням перебування на спрощеній системі оподаткування) встановлено, що до складу витрат по бухгалтерському рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» віднесено витрати по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 грн., ФОП ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 . Перевіркою наданих документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 надавав послуги у сфері інформаційних технологій: послуги з оброблення даних та інших інформаційних послуг в сумі 3081480,49 грн., ФОП ОСОБА_2 , в сумі 1627954,00 грн.: консультування з питань інформатизації; ФОП ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 : зобов`язання згідно договору №01/2020 від 01.02.2020 за послуги SMM в сумі 1549393,00 грн.

Згідно акту перевірки, в порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, ПСБУ16 «Витрати» занижено по взаємодії з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності всього на суму 6258828,00 грн.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, відповідно до Договору №03/2016 про надання послуг від 01.09.2016 укладеного між ТОВ «МАКСНЕТ» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець), виконавець надає послуги у сфері інформаційних технологій, послуги оброблення даних та інших інформаційних послуг.

На виконання вказаних послуг, в період з 01.10.2019 по 30.06.2024 складені акти приймання-передачі наданих послуг всього на суму 4682418,70 грн. та відповідно до регістрів бухгалтерського обліку, зазначені операції відображені Дт 91 «Загальновіробничі витрати» Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками».

Відповідно до Договору №02/2020 про надання послуг від 01.02.2020 укладеного між ТОВ «МАКСНЕТ» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), виконавець зобов`язується особисто, щомісячно на постійній основі надати послуги консультування з питань інформації, а саме контролю за станом обладнання замовника з метою виявлення відхилень в його роботі, а замовник зобов`язується здійснювати оплату за надані послуги в строки, в порядку та на умовах, визначених в Договорі.

В період з 01.02.2020 по 30.06.2024 складені акти приймання-передачі наданих послуг всього на суму 1627954,09 грн. та відповідно до регістрів бухгалтерського обліку, зазначені операції відображені Дт 91 «Загальновіробничі витрати» Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 1579652,62 грн., Дт 92 «Адміністративні витрати» -Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 48301,47 грн.

Також, відповідно до Договору №01/2020 про надання послуг від 01.02.2020 укладеного між ТОВ «МАКСНЕТ» (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець), виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги СММ, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити надані послуги у строки та на умовах, передбаченим цим договором.

В період з 01.02.2020 по 30.06.2024 складені акти приймання-передачі наданих послуг всього на суму 1549392,97 грн. та відповідно до регістрів бухгалтерського обліку, зазначені операції відображені Дт 91 «Загальновиробничі витрати» Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 1549392,97 грн.

Відповідачем, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «МАКСНЕТ» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Також за наслідками перевірки відповідачем відображено висновки про порушення підпункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 , пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України та п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 зі змінами та доповненнями платником податків занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 2926026,00 грн,

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «МАКСНЕТ» на підставі розподільчого балансу станом на 28.09.2020, завіреного нотаріально 27.10.2020, передано ТОВ «СІА НЕТ» (код ЄДРПОУ 44121205) наступні активи:

виробничі запаси (бухгалтерський рахунок 201) - 162511,12 грн;

будівельні матеріали (бухгалтерський рахунок 205) - 5764027,22 грн;

товари (бухгалтерський рахунок 28) - 8655634,06 грн;

грошові кошти на банківських рахунках - 90000,00 грн.

Загальна вартість переданого майна, а саме товаро-матеріальних цінностей, в результаті виділу 2020 року складає 14582172,40 грн.

В бухгалтерському обліку вказана операція відображена проводками: Дт 683 Кт 201 на суму 162511,12 грн. Дт 683 Кт 205 на суму 6 053 234,87 грн. (різниця з даними розподільчого балансу за переданими будівельними матеріалами складає 289207,65 грн.) Дт 683 Кт 28 на суму 8366438,67 грн. (різниця з даними розподільчого балансу за переданими товарами складає 289195,39 грн).

В ході проведення перевірки податковий орган дійшов висновку, що правонаступники (ТОВ «СІА НЕТ») є пов`язаною особою з ТОВ «МАКСНЕТ».

Засновник і початковий керівник правонаступника Олександр Трофимов був особою, що від імені засновників ТОВ «МАКСНЕТ» (Стручаєва Максима, ОСОБА_4 , Компанії з обмеженою відповідальністю «КОЛІСАР ЕНТЕРПРАЙЗИЗ ЛІМІТЕД», недиверсифікований венчурний ПАТ «Закритий корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий стандарт») діяв за довіреністю та підписував протокол загальних зборів учасників від 24.11.2020 №24/11/20-1, що є нотаріально засвідченим та наданим в ході проведення перевірки. Директор ТОВ «СІА НЕТ» Бондаренко С.М., (код 2954516194) з 05.03.2021, який є одночасно директором, засновником 204 суб`єктів господарської діяльності. За даними АІС «Податковий блок» підприємство ТОВ «СІА НЕТ» податкову та фінансову звітність з 2021 року до податкових органів не подає. Остання та єдина звітність подана за даними 2020 року. Враховуючи наведене, податковий орган прийшов до висновку, що підприємство ТОВ «СІА НЕТ» створено без мети здійснення реальної діяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 109 Цивільного кодексу України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав й обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасником юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно. Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність (частини третя, четверта статті 109 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.

Відповідно до підпункту 98.1.4 пункту 98 статті 98 Податкового кодексу України, під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання: виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

У постанові від 25.05.2021 у справі № 822/2434/16 Верховний Суд зазначив, що операції щодо передачі за розподільчим балансом основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, дебіторської та кредиторської заборгованості, інших активів та зобов`язань за рішенням власників або уповноваженого ними органу при утворенні нового підприємства шляхом реорганізації (виділу) не можуть вважатися операціями з поставки ТМЦ у розумінні податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 640/1845/19, від 06.04.2021 у справі № 817/76/17, від 19.01.2023 у справі № 810/4427/18, від 28.04.2025 у справі № 320/6091/24, від 13.10.2025 у справі №160/29715/23.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «МАКСНЕТ» повідомив кредиторів про заплановану процедуру виділу, зокрема ТОВ «Лінком-3000» повідомлений листом від 26.05.2020 та отримано згоду на проведення виділу та переведення боргу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 196.1.7 пункту 196 статті 196 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб.

Відповідно до положень підпункту 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 Податкового кодексу України, виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Позивачем підтверджено наявність ТМЦ на балансі ТОВ «МАКСНЕТ» до моменту прийняття рішення про виділ, та їх відсутність після передання правонаступнику. Так, ТМЦ передано по актами прийому-передачі майна в порядку реорганізації ТОВ «МАКСНЕТ» № 1, 2, 3 від 25.1.2020 на загальну суму 14582172,40 грн. та їх перевезення оформлено ТТН №11781 від 29.12.2020 на суму 3952520,39 грн., №11759 від 25.10.2020 на суму 3229437,98 грн.. №11780 від 17.12.2020 на суму 2206159,94 грн., №11758 від 22.12.2020 на суму 3652358,36 грн., №11757 від 17.12.2020 на суму 1541695,73 грн.

При цьому зазначено, що будь-яких додаткових документів під час проведення перевірки контролюючим органом від ТОВ «МАКСНЕТ» не витребувалось, зазначене не спростовано відповідачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 00599150701 від 22.10.2024 щодо нарахування податку на додану вартість та штрафних санкцій на суму 3645542,50 грн. та №00599350701 від 22.10.2024 на суму 1458217,00 грн. підлягають скасуванню, як такі що прийняті без врахування всіх фактичних обставин у справі.

Також за результатами документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган, зокрема, дійшов висновку про порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 6, частини першої статті 7, частин п`ятої, тринадцятої статті 8, частин 2, восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: заниження єдиного внеску у розмірі 64347,33 грн.

Також, на підставі зазначеного акту перевірки, ГУ ДПС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2024 № Ю-00599062411, прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2024 № 00599312411 та рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 22.10.2024 № 00599182411 згідно вимог чинного законодавства, зокрема, з урахуванням пункту 9, пункту 9-2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Правові та організаційні засади забезпечення збору на обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платник єдиного внеску зобов`язаний вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості у порядку, передбаченому законодавством (пункт 2 частини 2 статті 6 Закону).

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22% до визначеної статтею 7 Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, який отримано дохід (прибуток) та ставки єдиного внеску.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для підприємств, установ і організацій, фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, в яких працюють особи з інвалідністю, встановлюється у розмірі 8,41 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску для працюючих осіб з інвалідністю.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. (частина восьма статті 9 Закону).Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. (частина дванадцята статті 9 Закону).

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частини друга, третя статті 9 Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «МАКСНЕТ» укладено цивільно-правовий договір від 25.01.2021 №390 з ОСОБА_5 на надання послуг з дослідження кон`юктури ринку з питань залучення абонентів за напрямками, визначеними у Додатку № 1 до цього Договору, а саме надання послуг передачі даних бізнес-абонентам за адресою: м. Харків, пр. Л. Свободи, 37Ж, сплата 100,00 грн. на місяць від сплаченої абонентом на рахунок замовника вартості послуг та додаткові послуги: плата за розташування телекомунікаційного обладнання 1 грн. 00 коп. на місяць.

Так, на виконання п. 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509, уповноваженою особою Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 10.10.2024 отримано акт документальної позапланової виїзної перевірки від 27.09.2024 №45248/20-40-07-01-05/34633951. В подальшому, листом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці повідомлено ТОВ «МАКСНЕТ», що керуючись Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509, постанова про накладення штрафних санкцій не виносилась у зв`язку з відсутністю підстав.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність вимоги ГУ ДПС у Харківський області № Ю-00599062411 від 22.10.2024 про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 39625,30 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій № 00599312411 від 22.10.2024 на суму 8977,78 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову є обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків про їх невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судами обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено. Тобто, фактично відповідач у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин у справі.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі №520/1628/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова