БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.07.2026
Справа № 497/1057/26
Провадження № 2/497/1223/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року            м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря - Мунтянової В.Р.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.05.2020 року в загальному розмірі 34 550.00 грн., судовий збір в сумі 2 662.40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 6000.00 грн.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 20.05.2020 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено Договір про надання кредиту № 3605653. 
ТОВ «Алекскредит» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору №3605653 від 20.05.2020р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» розміщені на Сайті Кредитодавця URL: https://alexcredit.ua за посиланням URL: https://alexcredit.ua /umovi. 
Відповідач уклав Кредитний договір № 3605653 від 20.05.2020 р. із ТОВ «Алекскредит» та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000.00 грн. 
29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025.
31.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладено Договір факторингу №ДФ-31102025.
Сума боргу перед Новим кредитором ТОВ «ФК «Солвентіс» становить 34 550.00 грн., із яких:заборгованість за тілом кредиту становить 5 000 грн.; 
заборгованість за відсотками становить 29550 грн.; 
заборгованість за комісіями становить 0 грн.; 
заборгованість за пенею становить 0 грн 
Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, а ні первісному кредитору, а ні позивачу по справі, зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Зазначене стало підставою звернення до суду.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 26.05.2026 року об 11:00 годині (а.с.61), про що сповіщено сторін по справі (а.с.62).
Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.
22.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.63-66).
25.05.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме: в частині заборгованості за Кредитним договором № 3605653 від 20.05.2020 р. - 5000.00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 2550.00 гривень заборгованість за відсотками; в частині витрат на правничу допомогу - 1 308.00 грн., в частині стягнення судового збору - 580.00 грн. надавши відповідний розрахунок з посиланнями на норми законодавства (а.с.67-70).
В судове засідання 26.05.2026 року:
- представник позивача - не прибув, про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.5). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи без участі представника та надав згоду на заочний розгляд (а.с.6 зворотна сторінка);
- відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся за адресою реєстрації:  АДРЕСА_1  (а.с.64). У відзиві жодних заяв, клопотань щодо розгляду справи у його відсутність - не зазначав. Рекомендований поштовий лист, надісланий на адресу реєстрації відповідача, повернувся до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.76-78).
Протокольною ухвалою суду від 26.05.2026 року клопотання представника позивача ТОВ ФК "Солвентіс" - задоволено. Зобов`язати АТ Універсал надіслати на адресу суду в строк до 19.06.2026 року інформацію що стосується платіжної картки № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), руху грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 20.05.2020-25.05.2020 з відображенням часу зарахування коштів, тощо.
В зв`язку із задоволенням клопотання про витребування доказів відкладено розгляд справи на 11:00 годину 29.06.2026 року (а.с.74), про що повідомлено сторін по справі (а.с.75).

04.06.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив якою просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, заперечує щодо доводів відповідача, що будь-які відсотки, нараховані Позивачем понад суму 2 550,00 (а саме заявлені в позові 29 550 грн), є незаконними, оскільки нараховані поза визначеним договором терміном за відсутності письмової згоди Відповідача на пролонгацію. (а.с.79-82).
Згідно п. 3.1. Договору сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 16.12.2020 року до Кінцевої дати виконання Договору 20.05.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/ сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил). 
Як вбачається з детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 3605653 від 20.05.2020, станом на 29.10.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 34 550,00 грн., з яких 5 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 29 550,00 грн. - заборгованість за процентами.
Таким чином, нарахування заборгованості за відсотками, здійснене первісним кредитором, повністю відповідає умовам укладеного договору, здійснене в межах строку кредитування, є таким, що ґрунтується на законних та договірних підставах, а відтак підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Крім того, представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів повернення кредитних коштів на умовах та в порядку, визначених кредитними договорами, ані первісним кредиторам, ані новому кредитору, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань. 
Таким чином, розрахунок заборгованості, поданий позивачем, є належним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договорів і фактичним обставинам справи, а позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тоді як позиція представника відповідача спрямована виключно на уникнення виконання відповідачем грошових зобов`язань без надання суду жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень.
Так, позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію договору №43657029 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року; копія додаткової угоди №3605653 від 27 березня 2026 року до договору №43657029 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 27 березня 2026 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 27 березня 2026 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Литвин Анни Олександрівни.
Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 підлягають до задоволення.
З цих підстав, просить задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача у справі № 497/1057/26 за позовом ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.79-87).

05.06.2026 року та 25.06.2026 року АТ «Універсал банк» надіслав відповідь на виконання ухвали суду (а.с.88, 95).

19.06.2026 року представник позивача надіслав клопотання про витребування доказів (а.с.92)

В судове засідання 29.06.2026 року:
- представник позивача не прибув, у відповіді на відзив від 01.06.2026 року зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.82);
- відповідач також не прибув, будучи належним чином повідомленим через систему «Електронний суд» як користувач цієї системи (а.с.75).
Протокольною ухвалою суду від 29.05.2026 року клопотання представника позивача ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" - адвоката Щава Єлизавети Володимирівни про витребування доказів - задоволено. Зобов`язати АТ КБ "Приват Банк" надіслати суду в строк до 19.07.2026 року наступну інформацію: 
- чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_1 ; 
- виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 20.05.2020-25.05.2020 з відображенням часу зарахування коштів; 
- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 20.05.2020 25.05.2020; 
- ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.
Відкладено судовий розгляд до 10:00 години 27.07.2026 року (а.с.98), про що повідомлено сторін по справі (а.с.99-100).

02.07.2026 року соди отримано відповідь АТ «УніверсалБанк» на виконання ухвали суду (а.с.101-102).
08.07. 2026 року судом отримано відповідь на виконання ухвали суду з АТ «ПриватБанк» (а.с.103-105, 107-110).

В судове засідання 27.07.2026 року:
- представник позивача не прибув, повідомлений належним чином (а.с.99-100), у відповіді на відзив від 01.06.2026 року зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.82);
- відповідач також не прибув, будучи належним чином повідомленим через систему «Електронний суд» як користувач цієї системи та шляхом надіслання копії протокольної ухвали суду та судової повістки на наявну у справі електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.100).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).
Судом встановлено, що 20.05.2020 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено Договір про надання кредиту № 3605653, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 5000,00 грн. (а.с.22-24).
ТОВ «Алекскредит» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 3605653 від 20.05.2020, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» розміщені на Сайті Кредитодавця URL: https://alexcredit.ua за посиланням URL: https://alexcredit.ua /umovi. Відповідач уклав Кредитний договір № 3605653 від 20.05.2020 із ТОВ «Алекскредит» та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн.
1.2. За Договором Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом (п. 2.34. Правил) та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні. 
1.3. Сума кредиту складає 5 000,00 гривень. 
1.4. Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника. 
1.5. За цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. 
1.6. Розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил). 1.7. Нарахування Процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:
1.7.1. У випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. 
1.7.2. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 20.05.2020 року до 19.06.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 7 295,00 грн., у тому числі Основна сума кредиту 5 000,00 грн., Проценти за користування кредитом 2 295,00 грн.
1.7.3. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають:
- в Базовий період з 20.05.2020 року до 19.06.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил);
- в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 20.06.2020 року до 16.12.2020 року (включно) - 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 7 555,40 грн.
Відповідач визнає факт укладення вказаного кредитного договору та отримання коштів в кредит в розмірі 5000.00 гривень, що підтверджується відзивом на позовну заяву (а.с.67-70).

29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025 (а.с.25-29.)
31.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025(а.с.32-36)
Згідно Договору факторингу-1 від 29.10.2025 року та Договору факторингу-2 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3605653 від 20.05.2020 року. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресові на пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Так, з матеріалів справи вбачається, що договір кредиту № 3605653 від 20.05.2020 року підписаний ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (PS3605653) з долученим до нього графіком платежів. 
З отриманого листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за № 13-07-2026 р. №20.1.0.0.0/7- 260709/112610-БТ на запит суду підтверджено інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 . На ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ). Надано ідентифікаційні дані власника картки , контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) НОМЕР_4 
Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій станом на 13-07-2026 р.: фінансовий номер телефону НОМЕР_4 .
Додатково направлено виписку у додатку по рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) за період з 20-05-2020 - 25-05-2020 р. (а.с.107-110).
За таких обставин суд вважає, що сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору, оскільки даний електронний договір містить істотні умови щодо суми кредиту, дати його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування, при цьому вказаний договір недійсним або неукладеним не визнавався, доказів цього не надано.
Суд звертає увагу на те, що відповідач жодних доказів на спростування належності йому як банківської картки, так і номеру мобільного телефону, зважаючи на те, що тягар доказування відсутності заборгованості та факту укладення договору у даній категорії спорів покладено саме на відповідача останній не надав. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України).
При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. № 3605653 від 20.05.2020 ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 5000,00 грн. на строк до 16.12.2020 року (п. 3.1 договору).
Згідно розрахунку за договором № 3605653 від 20.05.2020 станом на 29.10.2025 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 34550 з яких заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за відсотками становить 29550 грн. 
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року), суд здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості.
Суд вважає, що визначені умовами договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч. 2 статті 625 ЦК України, проте таких вимог позивачем заявлено не було.
При цьому, суд звертає увагу, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладання додаткової угоди.
Проте матеріали справи не містять підтвердження звернення позичальника щодо продовження строку користування позикою, що підтверджує факт закінчення строку дії договору.
Відповідач у своєму відзиві зазначає, що умови кредитного договору є несправедливими, тому суддів вважає за необхідне перевірити нарахування заборгованості за кредитним договором № 3605653 від 20.05.2020 відповідно до приписів, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема, до Закону України №1734- VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Враховуючи наведене, на спірні правовідносини поширюються вищезазначені вимоги Закону.
Так, договір про надання фінансового кредиту № 3605653 укладено 20.05.2020 року, тому розмір процентної ставки з 20.05.2020 р. по 19.06.2020 року включно підлягає обрахуванню з розрахунку 1.7% вдень (п. 1.7.3 договору). 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом розраховані за період з 20.05.2020 р. по 16.11.2020 року.
Отже, загальний розмір процентів за користування вищенаведеним кредитом у за період з 20.05.2020 р. по 19.06.2020 року з урахуванням положень Закону України «Про споживче кредитування» відповідає такому розрахунку: з 20.05.2020 р. по 19.06.2020 включно - 30 днів х 1.7 % = 2 550 грн.
З урахуванням наведеного, заборгованість за відсотками за період з 20.05.2020 року по 19.06.2020 року складає 2 550 грн.
А відтак суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», а саме в розмірі 7 550 гривень:
- 5 000.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 
- 2 550.00 гривень - заборгованість за відсотками (за 30 днів договору). 

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу
Як визначено пунктом 1 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, на підтвердження здійснення цих витрат надає, а саме: договір №43657029 про надання правової допомоги від 02.01.2026, детальний опис наданих послуг адвокатом.
За змістом цього акту адвокат надав, а клієнт ТОВ «ФК «Солвентіс» прийняв правову допомогу загальною вартістю 6000 грн, у тому числі: правовий аналіз обставин спірних правовідносин складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості формування додатків до позовної заяви.
В акті зазначено, що правова допомога надавалася за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» про стягнення кредитної заборгованості, однак немає вказівки на конкретну справу, в межах якої надавалася правова допомога (прізвище позичальника, номер кредитного договору тощо).
Частиною 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оцінюючи надані сторонами докази з метою їх розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені у наступних постановах Верховного Суду:
- Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
- Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року (п. 21), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін;
- Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України..
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), від 26.02.2015 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.. У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Вищенаведене узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постановах від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17 (провадження № 61-41310св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 567/517/17 (провадження № 61-14555св19).
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.
Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (21.80%) судові витрати на правничу допомогу слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь «Фінансова компанія «Солвентіс» у розмірі 1311.14 гривень (7550.00 грн. х 6000.00 грн. : 34 550.00 грн.)

Щодо стягнення судового збору
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Здійснюючи розрахунок судового збору суд приймає до уваги постанову ВС від 27.08.2020 року у справі №188/1815/17.
Оскільки позовні вимоги ТОВ ««Фінансова компанія «Солвентіс» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 581.79 гривень виходячи з наступного: розмір заявлених вимог - 34550 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 7550 гривень, розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 2662.40 гривень (2662.40 грн х 7550 грн : 34550 грн.).
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 581.79 гривень судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_2 ,  РНОКПП  НОМЕР_2 
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ЄДРПОУ 43657029, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346
заборгованість за Кредитним договором № 3605653 від 20.05.2020 р. у розмірі 7550.00 гривень (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень), станом на 23.04.2026 року, яка складається з:
- 5 000.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту;
- 2 550.00 гривень - заборгованість за відсотками;
та
- 581.79 гривень  (п`ятсот вісімдесят одна гривня 79 копійок) витрати по сплаті судового збору;
-1 311.14 гривень  (одна тисяча триста одинадцять гривень 14 копійок) витрати на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:
Позивач ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС": 07400, Київська, обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Симона Петлюри, будинок 21/1, тел. 044 499 85 90; тел. юристи: 067-204-04-59, ел. пошта: court@solventis.com.ua 

Представник позивача Лановий Євген Миколайович: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 

Відповідач  ОСОБА_1 :  АДРЕСА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_4 

Суддя        С.В.Кодінцева