ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/828/26
Провадження № 3/568/480/26

04 червня 2026 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 754434 від 01.04.2026р., 01.04.2026р. близько 12 год. 30 хв., під час розгляду звернення директора Радивилівського професійного ліцею ОСОБА_2 , було встановлено, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній з 09.03.2026 року по 01.04.2026 року не відвідує навчання в ліцеї, де він навчається на другому курсі, без будь яких поважних на це причин, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст.184 КУпАП (11.06.2025р. відносно ОСОБА_1 Радивилівським районним судом Рівненської області було винесено постанову №568/802/25 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді штрафу).
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні вказаного правопорушення визнала частково, суду пояснила, що син вирішив підзаробити грошей, тому незначний час був відсутній на заняттях, зазначила, що в ліцеї про це знали. 
Дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення та долучені матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку. 
Стаття 184 ч.2 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.3 ст.150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Положеннями ч.ч.1,2 ст.12 Закону України "Про освіту" передбачено, що повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти. Метою повної загальної середньої освіти є всебічний розвиток, виховання і соціалізація особистості, яка здатна до життя в суспільстві та цивілізованої взаємодії з природою, має прагнення до самовдосконалення і навчання впродовж життя, готова до свідомого життєвого вибору та самореалізації, відповідальності, трудової діяльності та громадянської активності.
У відповідності до ст.55 Закону України "Про освіту" на батьків здобувачів освіти покладається обов`язок сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання.
На батьків учнів, а також керівників закладів освіти, які виконують обов`язки опікунів дитини у випадках, визначених законом, покладається відповідальність за здобуття ними повної загальної середньої освіти (ч.2 ст.25 Закону України "Про повну загальну середню освіту").
У п.12 Порядку ведення обліку дітей дошкільного, шкільного віку, вихованців та учнів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 р. № 684 (далі-Порядок), визначено, що у разі відсутності учнів на навчальних заняттях протягом десяти робочих днів підряд з невідомих або без поважних причин відповідальна особа закладу освіти змінює у відповідному профілі дитини інформацію шляхом внесення відмітки не охоплена (не охоплений) навчанням. Причини відсутності учня на навчальних заняттях підтверджуються відповідною медичною довідкою закладу охорони здоров`я або письмовим поясненням одного з батьків дитини чи інших її законних представників, поданим у довільній формі.
Діти, не охоплені навчанням - діти шкільного віку, які повинні здобувати загальну середню освіту, але не здобувають її в будь-якій з форм, що визначена законодавством, у тому числі учні, які не відвідують навчальні заняття у закладі освіти протягом десяти робочих днів поспіль з невідомих або без поважних причин (п.2 Порядку).
Інформація про відмітку в профілі дитини не охоплена (не охоплений) навчанням після опрацювання відповідальними працівниками органів управління у сфері освіти надсилається до відповідного територіального органу служби у справах дітей з використанням засобів автоматизованого комплексу менеджменту (п.14 - Порядку).
Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
На підтвердження обвинувачення до суду надані: протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього: лист Директора Радивилівського професійного ліцею №196 від 26.03.2026 року, пояснення ОСОБА_1 від 01.04.2026 р. та постанова суду від 11.06.2025р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів не відвідування сином ОСОБА_3 ліцею без поважних причин, кількості робочих днів пропуску, вжиті ліцеєм заходи для залучення дитини до навчання, роботу з батьками, яка не дала результатів, пояснення класного керівника, висновки ССД щодо умисного невиконання батьківських обов`язків тощо. 
У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що знала про те, що син тимчасово не відвідував заняття, оскільки вирішив заробити грошей, по впливати на це рішення сина вона не змогла.
Отже, з огляду на вік неповнолітнього ОСОБА_3 , якому на час складання матеріалів було 16 років, а на час розгляду в суді 17 років, навчання його на 2 курсі ліцею, що фактично свідчить про отримання ним повної середньої освіти, суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 є логічними, і вона дійсно, враховуючи обставини, може не мати впливу на сина, а тому бере їх до уваги для постановлення рішення в справі.
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 01.04.2026р. стосовно ОСОБА_1 не зазначено, в чому саме виразилося ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків, а відтак відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП. 
Між тим відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку з вищенаведеним, приходжу до висновку про недоведеність ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання її неповнолітньої дитини.
Виходячи з цього, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 184, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя            О.М. Делалова