П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/12111/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 року у справі №400/12111/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

08 листопада 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо нездійснення індексації пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення його пенсії (12236 грн. 71 коп.), коефіцієнтів збільшення у розмірі 1,0796 та 1,115;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2025 року перерахунок (індексацію) пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії в розмірі 12236 грн. 71 коп., на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,0796, 1,115 та здійснити її виплату недоотриманих сум пенсії починаючи з 08.05.2025 року. (а.с.22-23)
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначала, що пенсійним органом протиправно не здійснено перерахунок її пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2020-2022 роки, на коефіцієнт збільшення у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 та від 25.02.2025 року №209, установивши натомість доплату. 
Як стверджувала позивачка, приписами статті 42 Закону №1058-IV передбачено, що індексація пенсії за віком здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим та залежить від року в якому призначалась пенсія.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 06 лютого 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо нездійснення індексації пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення його пенсії (12236 грн. 71 коп.), коефіцієнтів збільшення у розмірі 1,0796, 1,115.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2025 року перерахунок (індексацію) пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії в розмірі 12236 грн. 71 коп., на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,0796, 1,115 та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на індексацію та перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки у розмірі 12236 грн. 71 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірах 1,0796 та 1,115 відповідно. 
Як зауважено окружним адміністративним судом, здійснений позивачці перерахунок пенсії за віком суперечить частині другій статті 42 Закону №1058-IV, якою закріплено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги пенсійного органу зводяться до того, що передбачений статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється з використанням спеціально визначеного для цього показника середньої заробітної плати. Цей показник є спеціально передбачений, а повноваження визначати його надано Кабінету Міністрів України.
Так, станом на 01.10.2017 року для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014 - 2016 роки у розмірі 3764 грн. 40 коп. З урахуванням викладеного, пенсійним органом правомірно встановлено позивачу доплату до пенсії у розмірі 135 грн. та 100 грн. відповідно.
Більше того, скаржник зауважує, що на виконання рішення суду у справі №400/1438/25 позивачці призначено з 27.01.2025 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». За наведених обставин, у даному випадку немає підстав для нарахування сум індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 та від 25.02.2025 року №209 починаючи з 01.03.2025 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги пенсійного органу, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційним судом з`ясовано таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та починаючи з 02 червня 2023 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Для обчислення розміру пенсії за віком при її призначенні пенсійним органом врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки в розмірі 12236 грн. 71 коп.
ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою, у якій просила здійснити перерахунок (індексацію) пенсії за віком шляхом множення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236 грн. 71 коп. на коефіцієнти збільшення у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 та від 25.02.2025 року №209.
Листом від 13.10.2025 року пенсійним органом повідомлено позивачку про те, що у даному випадку немає підстав для індексації пенсії шляхом множення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2020-2022 роки у розмірі 12236 грн. 71 коп. на коефіцієнти збільшення у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 та від 25.02.2025 року №209. (а.с.10-11)
Уважаючи протиправними дії ГУ ПФУ щодо непроведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Окрім того, Верховний Суд неодноразово викладав позиції стосовно того, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
У постановах від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 12.10.2023 у справі №160/21190/21, від 15.02.2024 у справі №520/27906/21, від 17.04.2024 у справі №300/3779/23 Верховний Суд зауважив, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). 
Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
У постанові від 22.02.2024 року у справі №990/150/23 Велика Палата Верховного Суду нагадала усталені підходи, сформовані судовою практикою, що за змістом зазначеної норми це право [вийти за межі позовних вимог] суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.
Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду із самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Відхилення від такого правила є можливим лише задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 12.10.2023 року у справі №160/21190/21, від 17.04.2024 у справі №300/3779/23, від 15.02.2024 у справі №520/27906/21).
Наведені висновки були підтримані Верховним Судом у постанові від 18.12.2025 року у справі №160/27036/23, від 05.02.2026 року у справі №140/11528/21 тощо.
Як слідує з матеріалів справи, під час звернення до суду із позовною заявою, позивачкою, зокрема, заявлено вимогу:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2025 перерахунок (індексацію) пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-ГУ шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії в розмірі 12236,71 грн, на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,0796; 1,115 та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року у справі №400/12111/25 позовну заяву ОСОБА_1 – залишено без руху.
Ухвалюючи означене судове рішення, окружний адміністративний суд виходив з того, що звернувшись до суду з цим позовом 08 листопада 2025 року позивачка заявила вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2025 року перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, тобто поза межами шестимісячного строку, передбаченого приписами статті 122 КАС України.
17.11.2025 року на виконання вимог ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року позивачкою подано заяву, у якій ОСОБА_1 просила здійснювати судовий розгляд справи та задовольнити позов в межах наступних позовних вимог:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2025 року перерахунок (індексацію) пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії в розмірі 12236 грн. 71 коп., на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,0796, 1,115 та здійснити її виплату недоотриманих сум пенсії починаючи з 08.05.2025 року.». (а.с.22-23)
При цьому, як убачається зі змісту позовної заяви, обґрунтовуючи підстави позову, позивачка наголошувала на протиправній бездіяльності органу Пенсійного фонду України щодо не здійснення їй індексації пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 року відкрито провадження у справі №400/12111/25 за уточненими позовними вимогами.
Так, як з`ясовано апеляційним судом, предметом спору у цій справі є бездіяльність ГУ ПФУ щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії в розмірі 12236 грн. 71 коп., на коефіцієнти збільшення у розмірах 1,0796, 1,115.
Поряд з цим частина 4 статті 9 КАС України установлює, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Як установлено апеляційним судом, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 року у справі №420/23761/24, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025 року, зокрема:
"Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати, та виплатити ОСОБА_1 з 27.01.2025 року пенсію за віком згідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», із зарахуванням до загального стажу державної служби період роботи з 02.08.1985 року по 11.10.1986 року в Березнигуватському райфінвідділі, з 08.10.1986 року по 30.06.1987 року в Арбузинському райфінвідділі, з 01.07.1987 року по 29.06.1990 року Южноукраїнський міський фінвідділ, а з 30.06.1990 року по 03.02.2003 року та з 05.05.2004 року по 30.12.2024 року - в органах державної податкової служби, та з врахуванням довідок Головним управлінням ДПС у Миколаївській області від 10.01.2025 року № 3/14-29-10-02- 05 про складові заробітної плати для державного службовця, та від 10.01.2025 року № 4/14- 29-10-02-05 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця".
25.11.2025 року ГУ ПФУ в Миколаївській області призначено ОСОБА_1 з 27.01.2025 року пенсію за віком згідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», що підтверджується протоколом призначення пенсії. (а.с.79)
Ураховуючи встановлені у справі обставини цього адміністративного спору, які підтверджується матеріалами справи, наданими письмовими поясненнями та доказами, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку немає законодавчо передбачених підстав для здійснення з 08.05.2025 року перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, оскільки починаючи з 27.01.2025 року позивачці призначено пенсію за віком за приписами іншого закону, а саме статті 37 Закону України «Про державну службу».
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Беручи до уваги вище викладене, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, відтак, згідно до ст. 315, 317 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду попередньої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – задовольнити повністю.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 року у справі №400/12111/25 - скасувати. 
Прийняти у справі №400/12111/25 нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька