Справа № 541/2124/26
Номер провадження 2/541/1739/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

16 липня 2026 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання Непокупна Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ:
 
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31 липня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу AUDI д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб MAZDA д.н.з. НОМЕР_2 . 
Постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Позивач зазначає, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з цим потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди. За результатами розгляду поданих документів МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 14 600 грн 83 коп., що підтверджується матеріалами справи. 
Посилаючись на положення статей 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 14 600 грн 83 коп. шкоди в порядку регресу та 3 328 грн судового збору. 
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним у матеріалах справи. Відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин, враховуючи вимоги статей 280–281 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надані письмові докази, оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 31 липня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «AUDI д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «MAZDA д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються. 
Із наданої позивачем копії постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у порушенні Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказана постанова набрала законної сили, доказів її скасування або зміни суду не надано.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено таку постанову, лише в питанні, чи мали місце відповідні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, факт вчинення відповідачем дій, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, а також його вина у спричиненні пошкодження транспортного засобу потерпілої особи не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї цивільної справи.
З наданого позивачем витягу з централізованої бази даних МТСБУ судом встановлено, що станом на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена чинним договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідачем зазначені обставини не спростовані, будь-яких доказів існування чинного страхового полісу матеріали справи не містять. 
Матеріалами справи також підтверджується, що після настання дорожньо-транспортної пригоди потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення регламентної виплати, надавши документи, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За результатами розгляду поданих документів позивачем було визначено розмір завданої шкоди та здійснено регламентну виплату потерпілій особі у сумі 14 600 гривень 83 копійки, що підтверджується наявними у матеріалах справи заявою про виплату страхового відшкодування, актом огляду транспортного засобу, розрахунком розміру матеріального збитку, платіжними документами та іншими письмовими доказами. 
Надані позивачем письмові докази є належними та допустимими відповідно до вимог статей 76–80 ЦПК України, узгоджуються між собою, не містять внутрішніх суперечностей та у своїй сукупності підтверджують факт здійснення МТСБУ регламентної виплати саме у зазначеному розмірі.
Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у позовній заяві, або свідчили про неправильність визначення розміру завданої шкоди чи здійсненої регламентної виплати, відповідач суду не подав. Відзив на позов не надійшов, процесуальними правами щодо подання заперечень, пояснень або доказів відповідач не скористався.
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням процесуальних дій, покладається на відповідну сторону.
Оскільки відповідач не подав доказів на спростування позовних вимог, а надані позивачем докази є достатніми, належними, допустимими та достовірними, суд приймає їх як основу для встановлення фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування майнової шкоди та інші способи відшкодування майнових втрат, встановлені законом.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням Моторним (транспортним) страховим бюро України регламентної виплати потерпілій особі за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та реалізацією права зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяння цієї шкоди.
Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, саме відповідач як особа, яка керувала транспортним засобом, порушила Правила дорожнього руху та була визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, є особою, відповідальною за відшкодування заподіяної майнової шкоди.
Водночас особливості відшкодування шкоди, завданої власниками транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність яких не була застрахована, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до підпункту «а» пункту 43.1 статті 43 зазначеного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює відшкодування шкоди, заподіяної транспортними засобами, власники яких не виконали обов`язок щодо страхування цивільно-правової відповідальності.
Судом встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування, у зв`язку із чим МТСБУ, виконуючи покладені законом функції, здійснило потерпілій особі регламентну виплату у сумі 14 600 грн 83 коп.
Після здійснення такої виплати до МТСБУ перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, є стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої після здійснення регламентної виплати МТСБУ має право звернутися з регресною вимогою до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, якщо на день її вчинення цивільно-правова відповідальність такої особи не була застрахована.
Отже, право позивача на звернення до суду із даним позовом безпосередньо передбачене законом та виникло саме з моменту здійснення регламентної виплати потерпілій особі.
Матеріалами справи підтверджено як факт здійснення регламентної виплати, так і її розмір. Належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про відсутність підстав для здійснення такої виплати або про неправильність визначення її розміру, відповідачем суду не надано.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Позивач належними та допустимими доказами підтвердив усі юридично значимі обставини, що є підставою заявлених вимог, тоді як відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву, доказів чи заперечень не скористався.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_1 14 600 грн 83 коп. шкоди в порядку регресу є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент її вчинення не була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У зв`язку з відсутністю у відповідача чинного договору обов`язкового страхування Моторне (транспортне) страхове бюро України, виконуючи покладені на нього законом функції, здійснило потерпілій особі регламентну виплату у розмірі 14 600 грн 83 коп., унаслідок чого відповідно до вимог цивільного законодавства та спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право регресної вимоги до особи, винної у заподіянні шкоди.
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або свідчили про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування сплаченої МТСБУ суми.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі та її судовий розгляд, не скористався наданими йому процесуальними правами, не подав відзиву на позов, не надав доказів на спростування заявлених вимог та не повідомив суд про причини своєї неявки.
Згідно із принципами змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства саме сторони несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням процесуальних дій. Неподання відповідачем доказів або заперечень не звільняє суд від обов`язку перевірити доведеність позовних вимог, однак за результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку, що позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доведено всі юридично значимі обставини, які відповідно до вимог статей 12, 76–81 ЦПК України входять до предмета доказування у даній справі.
Оцінюючи всі досліджені докази як окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України є обґрунтованим, відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 328 грн 00 коп., що підтверджуються платіжною інструкцією, наявною в матеріалах справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню:
?14 600 грн 83 коп. — у порядку регресу як відшкодування шкоди, виплаченої потерпілій особі; 
?3 328 грн 00 коп. — на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись статтями 12, 13, 76–82, 89, 141, 223, 259, 263–265, 280–284 ЦПК України, статтями 15, 16, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
УХВАЛИВ

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) 14 600 (чотирнадцять тисяч шістсот) гривень 83 копійки у порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	О.  А.  Городівський