Справа № 465/6901/26 
Провадження 2-о/465/305/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
18.09.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого – судді    Баран О.І.
за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
заінтересовані особи: 
ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) (м. Львів, вул. Івана Франка, буд.157, ЄДРПОУ 19170503)
предмет заяви: встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:
17 липня 2026 року заявник звернулася до Франківського районного суду м. Львова із указаною заявою, відповідно до якої просить суд: 
1. встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львова.
2. Внести зміни до актового запису №7303, складеного міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 14.11.2008, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львова, зазначивши у графі «батько»: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області».
Подану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підтвердження чого заявницею надано висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження «Мама Папа». Дані про батька у свідоцтві про народження записано зі слів матері, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Заявниця є матір`ю дитини, яка звернулася із указаною заявою у зв`язку із смертю біологічного батька, відсутністю спору між спадкоємцями та важливістю встановлення указаного факту як для самої дитини, так і для усієї родини, члени якої увесь час за життя ОСОБА_3 підтримували тісне спілкування та близькі відносини.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.07.2026 заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 04.08.2026 – 05.08.2026 відкрито провадження у справі, на підставі ч. 2 ст. 294 ЦПК України витребувано у Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Максьонової Г.В. належним чином засвідчену копію заповіту від 27.01.2017, зареєстрованого в реєстрі за №76, складеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
5 серпня 2026 року надійшов лист Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Максьонової Г.В. про те, що ним не заводилась спадкова справа після смерті  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 57-58).
10 серпня 2026 року на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія заповіту від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максьоновою Г.В. 27.01.2017, за реєстровим №76 (а.с. 59-61).
11 вересня 2026 року засобами поштового зв`язку надійшли пояснення ОСОБА_2 , у яких вона просила про розгляд справи без її участі та не заперечила про її задоволення. Вказала про те, що її син тривалий час, орієнтовно з 2001 року по 2020 рік проживав у місті Львові однією сім`єю з ОСОБА_1 , без реєстрації шлюбу. У них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька, ОСОБА_5 , яка є її онукою. При цьому її син був на пологах доньки та увесь час визнавав її як свою рідну. За життя сина, вони у повному складі регулярно навідували ОСОБА_6 . Окреме проживання з 2020 року відносин між ними не змінило і син продовжував підтримувати дочку. Не маючи сумніву у походженні онуки, у травні 2026 року ОСОБА_2 погодилась на проведення генетичного дослідження та надала свій генетичний матеріал. Вказала про відсутність спорів про спадщину.
18 вересня 2026 року на адресу суду також надійшов лист Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), складений за підписом його начальника. Відділ також просив про розгляд справи за відсутності представника відділу. Додатково зазначено про те, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про народження №7302 від 14.11.2008, складений щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
18 вересня 2026 року на адресу суду також надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши доводи на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
14 листопада 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції складено актовий запис №7302 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львова та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . Відповідно до указаного документа, у графі «батьки» записано ОСОБА_7 (батько) та ОСОБА_1 (мати) (а.с. 10). 
Запис про батька зроблено зі слів матері.
Заявниця не перебувала у шлюбних відносинах із ОСОБА_3 ні на момент народження дитини, ні на час його смерті.
27 січня 2017 року за реєстровим №76 Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максьоновою Г.В. посвідчено заповіт, яким  ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області та проживав за адресою: АДРЕСА_3 , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12, 61-61, 64-65).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець в с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 53 (п`ятдесяти трьох) років, про те, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України складено відповідний актовий запис №5975 (а.с. 13).
Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00059236918 від 23.06.2026 встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженця с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області, були ОСОБА_8 (батько) та ОСОБА_2 (матір) (а.с. 14).
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №54691 від 16.06.2026, проведеного ТОВ «Мама папа», ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матірю біологічного батька, тобто бабусею дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рамках проведеного дослідження складає 99,99999% (а.с. 15-23). 
До висновку додано виданий Міністерством охорони здоров`я України витяг, згідно з яким ТОВ «Мама папа» проводить господарську діяльність з медичної практики, в тому числі за спеціальностями «генетика медична», «клінічна лабораторна діагностика» (а.с. 24). 
Згідно із указаним висновком, завідувач лабораторії, яка підготувала висновок, попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України (а.с. 15). 
Також заявником до заяви надано низку роздруківок спільних фотографій за участі трьох осіб, на яких за твердженням заявниці зображено її, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з часу її народження, спільного відпочинку та святкувань.
Оцінка судом.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Ураховуючи встановлені обставини, суд не знайшов підстав вважати наявність спору про право, що було б перешкодою для розгляду указаної справи в порядку окремого провадження
Згідно із п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 Сімейного кодексу України, далі - СК України).
Відповідно до змісту ч. 1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 СК України).
Згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Прозастосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. 
Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно із висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №54691 від 16.06.2026, проведеного ТОВ «Мама папа», ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матірю біологічного батька, тобто бабусею дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рамках проведеного дослідження складає 99,99999%.
Відповідно до ч. 3 ст. 128, ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Факт батьківства особи, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини, встановлюється в порядку окремого провадження виключно в разі смерті такої особи або визнання її померлою. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (Постанова КЦС ВС від 9 липня 2025 року у справі № 201/1017/25 (провадження № 61-5429св25).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено факт батьківства ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , а тому у цій частині заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.
Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Так, згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Керуючись ст. 12, 81, 259, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:
1. Заяву  ОСОБА_1 , про встановлення факту батьківства, - задовольнити.
2. Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львова.
3. Внести зміни до актового запису №7302 від 08.11.2014, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львова, складеного міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вказавши в розділі «Відомості про батька»: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Пнятин Перемишлянського району Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення повного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення у справі № 465/6901/26 складено 18.09.2026.

Суддя Баран О.І.