ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026   м. Дніпро
Справа № 904/6809/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кошлі А.О. (доповідач), суддів: Демчини Т.Ю., Стефанів Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» та заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» (49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 9А, приміщення 1; ідентифікаційний код юридичної особи 40466766)
до відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49111, м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи 23359034)
про визнання незаконним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», оформленого Протоколом від 09.09.2025 № 34 засідання комісії з розгляду Акту про порушення договірних умов від 21.07.2025 № 119

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального апеляційного господарського суду перебуває об`єднане апеляційне провадження по справі № 904/6809/25 з розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25.
23.06.2026 Центральним апеляційним господарським судом ухвалено постанову по справі № 904/6809/25, якою апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25 – залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25– залишено без змін.
25.06.2026 до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшла заява Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», відповідно до якої вони просять долучити до матеріалів справи докази понесених судових витрат та ухвалити додаткову постанову у справі, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд Західний» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн, які понесені Відповідачем у зв`язку із розглядом справи № 904/6809/25 у суді апеляційної інстанції.
29.06.2026 до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний», відповідно до якої вони просять ухвалити додаткове рішення по справі № 904/6809/25, стягнути витрати на професійну правничу допомогу з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» у розмірі 20 000,00 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2026 заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25. Розгляд питання щодо ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі № 904/6809/25 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.
30.06.2026 апеляційним судом були отримані заперечення ТОВ «Управбуд «Захдіний» на заяву АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про розподіл судових витрат у справі № 904/6809/25, відповідно до якої апелянт просить відмовити Акціонерному товариству «ДТЕК Дніпровські електромережі» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 904/6809/25 щодо розподілу судових витрат та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, з огляду на наступне. 
Дану заяву скаржник вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки наведені Позивачем доводи та подані документи самі по собі не підтверджують наявності правових підстав для покладення на Відповідача заявлених витрат на професійну правничу допомогу.
Роблячи посилання на додаткову постанову КГС ВС від 30.06.2022 у справі № 915/517/21, в якій висвітлена позиція, згідно з якою відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/ або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, апелянт зазначає, що Договір про надання правничої допомоги № 624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026, який укладено між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та АО «Перший радник», не містить узгоджених сторонами умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом.
Також представник ТОВ «Управбуд «Західний» вказує на відсутність у Звіті про надання правничої допомоги № 39/904/6809/25-ДнЕМ від 23.06.2026 року за Договором про надання правничої допомоги № 624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026 детального опису виконаних робіт, а також доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, відсутність належних доказів на підтвердження існування конкретного доручення Клієнта на ведення справи № 904/6809/25, а також на відсутність належних доказів правового зв`язку між Адвокатським об`єднанням «Перший радник» та адвокатом Тищенко Т.А., через що подані Позивачем документи не підтверджують належним чином факт надання правничої допомоги саме у межах даної справи, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
За змістом статті 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У частині 2 статті 126 ГПК установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК).
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК).
За змістом статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» дотрималось вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а також подання відповідних доказів, у тому числі на виконання вимог частини 8 статті 129 ГПК, чому передувала відповідна заява, зроблена стороною у відзиві.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду в якості доказів надані: копія довіреності № 176/2025 від 16.04.2025, якою позивач уповноважив адвоката АО «Перший радник» Тищенко Тетяну Анатоліївну представляти інтереси Товариства в усіх органах судової системи незалежно від їх юрисдикції з усіма правами, які надані процесуальним законодавством як учаснику процесу, в тому числі підписувати, надавати та отримувати усі необхідні документи, за винятком деяких, копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3577 від 15.12.2017, Договір про надання правничої допомоги № № 624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026, докази підписання Договору про надання правничої допомоги із використанням ЕЦП.
Суд апеляційної інстанції при вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за заявою позивача враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додаткова постанова Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
При цьому на предмет відповідності критеріям, зазначеним у частині 5 статті 129 ГПК, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 126 ГПК, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 ГПК.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 169 ГПК).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем по справі подано клопотання від 30.06.2026 про відмову у стягненні з нього на користь відповідача витрат на оплату правничої допомоги адвоката, де вказує, що заявлені витрати не відповідають критеріям співмірності та розумності та до клопотання не додано належних доказів, які б підтверджували неминучість витрат на правничу допомогу. 
Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши подану заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі 904/6809/25 та клопотання ТОВ «Управбуд «Західний» про відмову у стягненні з нього на користь відповідача по справі витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, до 10 000 грн, що відповідає принципам розумності у цих правовідносинах, є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною 4 статті 126 та частиною 5 статті 129 ГПК, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи обсяг виконаних робіт, а також клопотання позивача про відмову у стягненні з нього на користь відповідача по справі витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, до 10 000,00 грн.
Розглянувши Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/6809/25, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026 у справі № 904/6809/25 – залишено без задоволення, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/6809/25 – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції у справі № 904/6809/25, у розмірі 10 000 грн, про що видати наказ.
Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
В задоволенні решти заяви - відмовити.
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/6809/25 – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом строків, передбачених ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Кошля 

Суддя Т.Ю. Демчина

Суддя   Т.В. Стефанів