Справа № 216/1785/26
Провадження № 2/216/2716/26
РІШЕННЯ
іменем України

30 червня 2026 року      м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Шакула Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовували тим, що в липні 1996 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого відкритим акціонерним товариством «Силікат», згідно з розпорядженням №227 від 19.07.1996 сім`я у складі чотирьох осіб отримала у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 . До складу співвласників житла входили: позивачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , їх мати - ОСОБА_5 , а також третя особа ОСОБА_3 . Свідоцтво про право власності було зареєстроване в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі за №18ПВ-231.30.09.2020 один із співвласників, а саме ОСОБА_5 померла. Після її смерті за заявою позивачів, як спадкоємців першої черги, приватним нотаріусом заведено спадкову справу за №86/2025.Більше з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. Спадкове майно складається з квартири, що розташована за вищевказаною адресою. 26.01.2026 приватним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцями не надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. У зв`язку з тим, що документи, підтверджуючі право власності на спадкове майно втрачені, позивачі звернулись з заявою до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. Згідно з відповіддю від 07.01.2026 позивачам відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру. За таких обставин, позивачі просять суд: встановити, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на житлову квартиру загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 1/4 частку; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача – адвокат Піцик А.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. 
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. 
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів – ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Спадщина складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. від 26.01.2026 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не надано оригінал свідоцтва про право власності на житло, виданого відкритим акціонерним товариством «Силікат», у зв`язку з чим неможливо встановити належність померлій нерухомого майна та визначити частку у праві власності на квартиру, яка належить ОСОБА_5 . 
З позовної заяви вбачається, що документи, підтверджуючі право власності на спадкове майно втрачені.
Згідно з витребуваної судом інформації з комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» №365 від 10.04.2026 вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване на праві спільної сумісної власності на ім`я: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відкритим акціонерним товариством «Силікат», згідно з розпорядженням №227 від 19.07.1996.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 за життя була співвласником 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а відсутність свідоцтва про право власності, виданого відкритим акціонерним товариством «Силікат», не спростовує факту наявності за нею права власності на вищевказане нерухоме майно.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині визнання за позивачами права власності на нерухоме майно у відповідно належних їм частках.
Керуючись ст.ст. 328, 334, 368, 392, 1216, 1217, 1218, 1226, 1261, 1268, 1296ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку у праві спільної власності квартири, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
-позивач:  ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання:  АДРЕСА_2 ;
-відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27, ЄДРПОУ 04052560;
-третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя       Р.О.КУЗНЕЦОВ