ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/745/25	
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Матущак О.І.
Скрипчук О.С.
секретар судового засідання Копець Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" від 22.03.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/843/26 від 23.03.2026)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 (повний текст рішення складено та підписано 10.03.2026, суддя О.В. Руденко)
у справі № 921/745/25
за позовом  ОСОБА_1 , м. Тернопіль
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" (надалі- ТОВ "Олімп"), с. Байківці, Тернопільська область
про зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства з внесенням до порядку денного питань, які є обов`язковими до розгляду на загальних зборах учасників

за участі представників:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились;
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТОВ "Олімп" про зобов`язання ТОВ «Олімп» в особі директора Баран А.П. скликати , організувати та провести загальні збори учасників ТОВ «Олімп» з внесенням до порядку денного питань, які є обов`язковими до розгляду на загальних зборах учасників: - розподіл чистого прибутку за 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки; - виплати дивідендів за 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки та визначення їх розміру. Позивачка зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 2422,40 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та 42500,00 грн витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка з 2008 року є власницею 50% частки у статутному капіталі товариства, проте вона жодного разу не була повідомлена про скликання зборів чи проведення загальних зборів учасників ТОВ «Олімп». Згідно з п.5.6 статуту товариства збори повинні скликатися щорічно і до порядку денного мають вноситися питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір. Невиконання відповідачем вказаних вимог закону та статуту, позивачка вважає порушенням її корпоративних прав щодо участі в управлінні ТОВ «Олімп». 
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 у справі № 921/745/25 позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ТОВ "Олімп" в особі директора ОСОБА_2 скликати, організувати та провести загальні збори ТОВ "Олімп" з внесенням до порядку денного питань, які є обов`язковими до розгляду на загальних зборах учасників: розподіл чистого прибутку за 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки; виплати дивідендів за 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки та визначення їх розміру. Стягнуто з ТОВ «Олімп» на користь ОСОБА_1 2422,40 грн в повернення сплаченого судового збору. 
При ухваленні рішення суд встановив, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а до набрання чинності цим Законом п. «а» ч.1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», однією зі складових корпоративних прав є правомочність учасника товариства на участь в управлінні товариством, яка реалізовується ним, зокрема, шляхом участі в загальних зборах учасників. Відтак, зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення зборів, зокрема щодо періодичності їх проведення. Суд, врахувавши пояснення позивачки, прийшов до висновку, що не проведення ТОВ «Олімп» з 2008 року річних загальних зборів учасників безумовно порушують корпоративні права ОСОБА_1 щодо її участі в управлінні діяльністю товариства та отримання доходу від виплати дивідендів відповідно до чого позовні вимоги задоволено. Судом враховано та застосовано правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 у справі № 926/2301/17 та правові висновки Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду, які викладені у постанові від 30.09.2021 у справі № 910/16496/19.
Додатковим рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.03.2026 у справі № 921/745/25 заяву від 27.02.2026 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Олімп» на користь ОСОБА_1 21 250,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти заяви -відмовлено. 
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «Олімп» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 у справі № 921/745/25 та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити. 
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим внаслідок неповного з`ясування обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Скаржник вказує про надуманість тверджень позивачки щодо бездіяльності директора ТОВ «Олімп». Зокрема, зазначає, що протягом усього періоду діяльності товариства від позивачки жодного разу не надходило належним чином оформлених вимог про скликання загальних, річних зборів учасників або вчинення інших дій у сфері корпоративного управління у порядку, передбаченому чинним законодавством та установчим документом товариства, а саме п. 5.6 статуту товариства. У матеріалах справи міститься лише адвокатський запит від 04.11.2025 з проханням надати копії протоколів річних загальних зборів ТОВ «Олімп», однак, такий не є вимогою про скликання зборів у розумінні Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та, враховуючи, що позивачка ніколи не зверталася з вимогою про скликання зборів з відповідним порядком денним, у виконавчого органу не виникло обов`язку їх скликати у 20-денний строк. Окрім того, скаржник стверджує, що позивачка протягом усього періоду з моменту набуття корпоративних прав як учасник товариства фактично самоусунувся від участі у діяльності товариства, оскільки проживає у Сполучених Штатах Америки та має відповідне іноземне громадянство. Також звертає увагу на те, що директор товариства ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1 (позивачка), який також перебуває за межами кордону України, а саме у Канаді. В зв`язку з тим, що директор товариства знаходиться за межами України діяльність товариства фактично не ведеться, а тому у випадку формального направлення будь-яких звернень на адресу товариства, позивачкою не доведено факту їх отримання виконавчим органом товариства.
Позивач – ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, просить в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Олімп» відмовити, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 у справі №921/745/25 залишити без змін. Зокрема, зазначає, що скаржником не спростовано того факту, що за період з 2008 року участі позивачки у ТОВ «Олімп» загальні збори учасників товариства були скликані та проведені, у тому числі річні загальні збори, до порядку денного якого були внесені питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату їх дивідендів та їх розмір. Вказує, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, стосуються випадків скликання та проведення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю з ініціативи учасників товариства, у той час як позов був обґрунтований не проведенням річних загальних зборів, які мають проводитись щорічно та обов`язково в силу закону та положень статуту відповідача і для їх проведення жодних дій учасників товариства не вимагається. Вважає, що її права порушені, відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України порушені права підлягають захисту, саме шляхом спонукання відповідача до виконання його обов`язку - скликати, організувати та провести загальні збори учасників ТОВ «Олімп» і такий предмет спору є ефективним способом захисту порушеного права.
24.04.2026 від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу від 25.04.2026, в якому з покликанням на ч.5 ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», п. 5.6 статуту вказує, що обов`язок директора щодо скликання зборів виникає виключно за наявності юридичного факту, а саме отримання належно оформленої вимоги, оскільки саме з цього моменту розпочинається відлік 20-денного строку для вчинення відповідних дій. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише адвокатський запит від 04.11.2025, який стосувався надання копій протоколів, а не скликання зборів, а адвокатський запит не є вимогою про скликання зборів у розумінні ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Отже, на думку відповідача, без використання позивачем права на самостійне скликання зборів (або без доведення факту реального перешкоджання з боку директора в такому скликанні) корпоративне право на управління не може вважатись порушеним. Просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 у справі № 921/745/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 (головуючий суддя Кравчук Н.М., судді – Матущак О.І., Скрипчук О.С.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Олімп» від 22.03.2026 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 у справі № 921/745/25 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.06.2026. 
01.06.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти апеляційної скарги заперечують та просять залишити її без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Також, з покликанням на положення ч.8 ст. 129 ГПК України, зазначив про те, що докази на підтвердження судових витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи № 921/745/25 в суді апеляційної інстанції будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у даній справі. 
У зв`язку з неявкою представників учасників процесу в судове засідання 02.06.2026, розгляд справи №921/745/25 було відкладено на 30.06.2026 із застосуванням розумних строків розгляду справи, передбачених п. 10 ч. 3 ст. 2 , ст. 114 ГПК України. 
В судове засідання 30.06.2026 сторони також участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 02.06.2026, шляхом доставлення ухвали суду до електронних кабінетів відповідача та представників, як позивача так і відповідача – 08.06.2026, докази чого наявні в матеріалах справи. 
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
ОСОБА_1 з 21.02.2008 є власницею 50 відсотків частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т-1, а.с.45-52,71-72). 
Як стверджує позивачка, за весь період своєї участі в ТОВ "Олімп" вона жодного разу не була повідомлена про скликання чи проведення загальних зборів учасників товариства, у тому числі річних загальних зборів, які згідно з п. 5.6 статуту ТОВ "Олімп" в редакції від 02.07.2019 мають скликатись щорічно і до порядку денного яких обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату їх дивідендів та їх розмір. Також зазначає, що їй за цей період часу жодного разу не було виплачено належної їй частини чистого прибутку товариства та дивідендів.
ТОВ "Олімп" з 21.02.2008 по даний час здійснює господарську діяльність та отримує прибуток, що підтверджується листом №45/ЗПІ/19-00-04-01-03 від 27.06.2025 Головного управління ДПС у Тернопільській області (т-1, а.с.24-26).
Так, згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем Державної податкової служби України (ІКС) "Податковий блок" по ТОВ "Олімп" наявна податкова звітність, а саме податкова декларація платника єдиного податку про суми доходу за період з 01.01.2010 по 31.12.2024: 2010 рік - 61 712 грн, 2011 рік - 62 773 грн, 2012 рік - 279 234 грн, 2013 рік - 131 328,92 грн, 2014 рік - 103 715,14 грн, 2015 рік - 77 618 грн, 2016 рік - 99 760 грн, 2017 рік - 128 250 грн, 2018 рік - 148 870 грн, 2019 рік - 168 130 грн, 2020 рік - 124 960 грн, 2021 рік - 307 995,45 грн, 2022 рік - 102 849,85 грн, 2023 рік - 107 615 грн, 2024 рік - 107 990 грн (т.1, а.с.25). 
04.11.2025 на адресу товариства було скеровано адвокатський запит з проханням надати копії протоколів річних загальних зборів ТОВ "Олімп" за період з 01 січня 2008 року по день отримання даного запиту, обов`язкове скликання та проведення яких передбачено п. 5.6 статуту товариства, або витягів з протоколів цих зборів за вказаний період, у яких було би відображено інформацію про розгляд питання про розподіл чистого прибутку товариства, виплату дивідендів та їх розмір, включення якого до порядку денного річних загальних зборів є обов`язковим (т-1, а.с.20).
Однак, вказаний запит було повернуто без вручення, у зв`язку із відсутністю одержувача за вказаною адресою (т-1, а.с.22).
Наведені обставини стали підставою звернення ОСОБА_1 до Господарського суду Тернопільської області з даним позовом.
При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.
Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу) та факту його порушення.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки викладені в п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340).
Оскільки правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право.
Отже, суд, вирішуючи корпоративний спір, зобов`язаний перевірити наявність в позивача суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати в чому полягає порушення його корпоративних прав.
Окрім того, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення його порушеного права.
В контексті даних правовідносин, що склались між сторонами, судом першої інстанції правомірно зазначено, що дані корпоративні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, в період з 21 лютого 2008 року по 17 червня 2018 року положеннями Закону України «Про господарські товариства», а в подальшому положеннями Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». 
Відповідно до частин 1-2 статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено договором. 
Частиною 4 ст. 98 ЦК України регламентовано, що порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як 10% голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори.
Частиною першою статті 116 ЦК України передбачено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Договір відчуження майна, предметом якого є частка (її частина) у статутному (складеному) капіталі товариства, укладається у письмовій формі; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (а до набрання чинності цим Законом - пункту а) частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства"), однією зі складових корпоративних прав є правомочність учасника товариства на участь в управлінні товариством, яка реалізується ним, зокрема, шляхом участі в загальних зборах учасників. Отже, зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, зокрема щодо періодичності їх проведення.
Загальні збори учасників товариства, згідно з положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про господарські товариства" (у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") та положеннями Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" є вищим органом товариства.
Згідно з пунктом 5.6 статуту (в редакції від 02.07.2019) ТОВ "Олімп" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених законодавством та цим статутом, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або відсотками статутного капіталу. 
Річні загальні збори скликаються протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір. 
Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного.
Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" згідно з якою «річні загальні збори учасників обов`язково скликаються щорічно протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір».
Отже, обов`язковість проведення річних загальних зборів прямо передбачено законом, вказана норма є імперативною.
Згідно з п.5.7 статуту відповідача, виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган зобов`язаний: повідомити учасників не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників; надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням Товариства у робочий час.
Отже, вищевказаний обов`язок з вчинення всіх необхідних дій для скликання загальних зборів учасників товариства покладений на виконавчий орган (директора) товариства (ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", ч. 8 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
В свою чергу не проведення ТОВ "Олімп" з 2008 року річних загальних зборів учасників безумовно порушуються корпоративні права ОСОБА_1 щодо її участі в управлінні діяльністю товариства. Адже встановлені законом вимоги про проведення річних загальних зборів учасників, мають завдання забезпечити реальну можливість учасникам товариства реалізовувати свої корпоративні права, зокрема, впливати на діяльність останнього через його вищий орган управління - загальні збори, на яких має вирішуватися питання розподіл чистого прибутку товариства, визначення розміру дивідендів та їх виплати.
Обов`язок відповідача скликати, організувати та провести річні загальні збори товариства - це вчинення всіх необхідних та залежних від нього організаційних дій для скликання, підготовки проведення та самого проведення загальних зборів, а саме: надсилання повідомлення про проведення загальних зборів кожному учаснику із зазначенням порядку денного зборів у строк визначений законом, забезпечення можливості усім учасникам ознайомитись з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, забезпечення місця проведення зборів, організація забезпечення зборів.
Відтак, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що позивачка жодного разу не зверталася до відповідача з вимогою про скликання загальних зборів і що остання має право самостійно ініціювати скликання зборів, не заслуговують на увагу суду, оскільки таке стосуються випадків скликання та проведення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю з ініціативи учасників товариства, у той час як зі змісту позовної заяви вбачається, що позов обґрунтований саме не проведенням річних загальних зборів, які мають проводитись щорічно та обов`язково в силу закону та положень статуту відповідача, і для їх проведення жодних дій від учасників товариства не вимагається, це прямий обов`язок виконавчого органу товариства (директора).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем до позовної заяви долучено клопотання про витребування доказів від 09.12.2025 (т-1, а.с.17-19), а саме витребування від ТОВ «Олімп» копії протоколів річних загальних зборів учасників ТОВ «Олімп» за період з 01 січня 2008 року по даний час. Вказане клопотання задоволено судом першої інстанції ухвалою від 14.01.2026 (а.с.74-75), та запропоновано було відповідачу в строк до 26.01.2026 надати копії протоколів річних зборів учасників ТОВ «Олімп» за період з 01.01.2008 по даний час (за наявності) та зобов`язано зареєструвати «Електронний кабінет». 
Суд апеляційної інстанції констатує, що ухвала суду надіслана поштовою кореспонденцією на юридичну адресу (місцезнаходження) відповідача: 47711, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Байківці, вул. Стуса, буд. 1А. (а.с.71-72, яка зазначається скаржником в апеляційній скарзі і яка зазначена у витязі з ЄДР ЮОФОП та ГФ (т-1, а.с.71-72), однак всі процесуальні документи суду були повернуті на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній» (т-1, а.с. 64-66, 77-79, 89-90).
Відтак, твердження скаржника про те, що за час розгляду справи в суді першої інстанції ні ТОВ «Олімп», ні його директор ОСОБА_2 не отримували жодних процесуальних документів, зокрема позовної заяви, ухвали про відкриття провадження, судових повісток чи будь-яких інших повідомлень про розгляд справи, не заслуговують на увагу суду.
Суд також звертає увагу, що витребувані судом першої інстанції докази не долучені скаржником і до апеляційної скарги в спростування позовних вимог. 
Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно із ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предметом доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. 
У зв`язку з наведеним, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України порушені права позивачки підлягають захисту, саме шляхом спонукання відповідача до виконання його обов`язку - скликати, організувати та провести загальні збори учасників ТОВ "Олімп" з внесенням до порядку денного питань, які є обов`язковими до розгляду на загальних зборах учасників, що повністю відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 у справі № 926/2301/17.
Покликання скаржника в апеляційній скарзі на судові рішення у справах № 910/8802/19 від 27.04.2020, № 918/867/23 є необґрунтованими і такими, що не можуть враховуватись при вирішенні даного спору, оскільки в силу вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» господарськими судами під час винесення рішень підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду (а не судів першої чи апеляційної інстанції). Окрім того, обставини справ, на судові рішення у яких посилається відповідач, є відмінними від обставин даної справи.
Таким чином, позовна вимога в частині зобов`язання відповідача скликати, організувати та провести загальні збори учасників ТОВ "Олімп" у даному спорі є ефективним способом захисту порушеного права позивачки та відповідає положенням статей 15, 16 ЦК України. Наведене твердження повністю узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду, які викладені у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 910/16496/19.
Також не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи відповідача про те, що він, нібито, не здійснює господарської діяльності, оскільки такі повністю спростовуються доданим до позовної заяви листом Головного управління ДПС у Тернопільській області №45/ЗПІ/19-00-04-01-03 від 27.06.2025 року, згідно якого ТОВ «Олімп» з 21.02.2008 (момент виникнення у позивачки права учасника Товариства) і до цього часу здійснює господарську діяльність та отримує прибуток (т-1, а.с.24-26).
Відтак, за наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року у справі №921/745/25, а зводяться до переоцінки доказів у даній справі та різного трактування норм права. 
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
ухвалив:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" від 22.03.2026 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 у справі №921/745/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України. 
5. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук 

Судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук