Справа № 344/6136/26
Провадження № 2/344/4569/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В.
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. 
Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що протягом певного тривалого часу перебував у близьких особистих стосунках із ОСОБА_2 , проте не перебували у шлюбі та не проживали разом як сім`я. Поруч з тим від їх близьких особистих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - дочка ОСОБА_3 .
У свідоцтві про народження зазначено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 05 березня 2019 року було складено відповідний актовий запис №530, в графі «Батько» вказано ОСОБА_5 . 
На час народження дитини ОСОБА_1 не перебував разом із відповідачем та не відвідав органи РАЦСУ з метою реєстрації новонародженої дочки ОСОБА_3 як власної дитини, надавши їй своє прізвище та по-батькові. Тому відомості про батька ОСОБА_6 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Позивач ОСОБА_1 визнає ОСОБА_6 як власну дочку, телефонує їй, приходить до неї, передає кошти на її утримання.
Дитина ж, відповідно, знає ОСОБА_1 як свого батька, хоча він і не проживає постійно з нею та її матір`ю.
Станом на зараз ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_7 .
З метою подальшого звернення до суду про визнання батьківства за ним щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_1 14.02.2026 звернувся до медико-генетичного центру «MamaPapa» щодо проведення молекулярно-генетичного дослідження щодо питання, чи є він біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до висновку № 52383 від 27.02.2026 молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду щодо встановлення ДНК-тесту на батьківство встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999996 %.
Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та є ветераном війни – учасником бойових дій з 09.07.2015.
За таких обставин позивач просить визнати його батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6 № 530 від 05 березня 2019 року та записати батьком дитини позивача (а.с. 1-8, 9-16).
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2026 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.63-64).
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 66-68).
Ухвалою суду від 04 травня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.75-77).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, але представник позивача – адвокат Марчук С.В. подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити (а.с. 85).
У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.86).
Також представник відповідачки – адвокат Соболик О.В. надала до суду заяву, в якій зазначає, що відповідачка по справі визнає позовні вимоги у повному обсязі, щодо задоволення позову не заперечує (а.с. 87).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.
Учасники справи у судове засідання, призначене на 21 липня 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.
З урахуванням приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи за відсутності учасників справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 09.07.2015 ОСОБА_1 є ветераном війни – учасником бойових дій з 09.07.2015 (а.с.25).
Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16.09.2022 по теперішній час (а.с.26).
ОСОБА_1 має посвідчення офіцера НОМЕР_3 (а.с.27-31).
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_2 (а.с.38).
Відомості про батька ОСОБА_6 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.39-40).
Згідно копії картки реєстрації особи, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41-42).
Як вбачається із висновку № 52383 від 27.02.2026 молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду щодо встановлення ДНК-тесту на батьківство, ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999996 % (а.с.43-62).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. 
За змістом статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Стаття 126 Сімейного кодексу України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.
Відповідно до положень статті 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
За змістом статті 128 Сімейного кодексу України закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.
Частина перша статті 135 Сімейного кодексу України зазначає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої, шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 . 
Батьки ОСОБА_6 не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому запис про реєстрацію народження та про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено зі слів матері. 
Отже, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
З висновку про біологічне батьківство № 52383 від 27.02.2026 вбачається, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999996 %.
При цьому, оцінюючи такі докази, як висновок про біологічне батьківство, суд, з урахуванням інших доказів, зібраних у справі, які проаналізовано судом, з огляду на відсутність спростування такого доказу, або клопотання учасників справи, що подані докази викликають сумнів, вважає зазначений доказ належним та допустимим у межах цієї справи, а тому приймає до уваги разом з іншими доказами.
За таких обставин суд вважає доведеними обставини, викладені у позові.
Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача про визнання позову не суперечить фактичним обставинам у справі.
Суд, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що відповідач позовні вимоги визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, здійснено як в найкращих інтересах дитини, приходить до висновку, про задоволення позовних вимог про визнання батьківства.
За положеннями статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 Сімейного кодексу України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Вимоги про зобов`язання Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис про народження дитини суд вважає заявленими передчасно, оскільки третьою особою права позивача не порушувалися, не оспорювалися та не не визнавалися на час розгляду справи, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити.
Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 121, 125, 126, 128, 134, 135 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 89, 200, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини – задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6 № 530 від 05 березня 2019 року, складений Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, записавши батьком дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 33645594, місцезнаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 25.

Повний текст рішення складено та підписано 23 липня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.