14.07.26

Справа № 621/2638/24
Провадження по справі № 2/635/1799/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2026 року с-ще Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі
головуючого – судді Назаренко О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Літінської Г.В.,
представника відповідача – Павленка Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про захист прав споживачів, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Ощадбанк», яким просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 35321,08 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі п`ятдесят тисяч гривень та понесені судові витрати.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про захист прав споживачів в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 35321,08 грн. закрито. 
В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди представник позивача посилається на те, що через безпідставне списання з рахунку позивача грошових коштів нарахована заборгованість в розмірі 35321,08 грн., в тому числі штрафні санкції. Вказана заборгованість передана для стягнення колекторам, які без кінця дзвонять, погрожують, що спричиняє психологічний тиск, переживання, погіршує самопочуття, відволікає від роботи та повсякденного життя. Досудове врегулювання зайняло багато часу, було порушено звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання значних зусиль для його нормалізації та витрачання часу для вирішення проблем, пов`язаних з безпідставним списанням грошових коштів. Також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн. В обґрунтування зазначає, що 05 липня 2024 року між нею та адвокатом Сергієнко С.М. укладено договір про надання правничої допомоги. 15.07.2024 між позивачем та адвокатом підписано акт приймання наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла надану адвокатом Сергієнко С.М. правничу допомогу на суму 8500,00 грн. Надана правнича допомога складається з консультації з питань розгляду справи в Зміївському районному суді Харківської області на суму 500 грн., на яку витрачено 30 хв.; вивчення наданих позивачем документів, що стосуються предмету спору на суму 1000,00 грн. і на яку витрачено 60 хв.; підготовка та подання до Зміївського районного суду Харківської області позову -7000,00 грн., на що витрачено 7 годи робочого часу. 
Аргументи учасників справи.
11 грудня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому щодо вимог про стягнення моральної шкоди зазначає наступне.
Так зазначає, що позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди з передачею Банком його заборгованості колекторській компанії, яка в свою чергу здійснює протиправні дії у відношенні нього. Згідно п. 1.33. пп. 1.33.1 Розділу «ХХІІ. ЗАГАЛЬНІ УМОВИ НАДАННЯ КРЕДИТУ» Договору, в рамках врегулювання простроченої заборгованості Клієнта за цим Договором, Банк має право залучати Колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості. По-друге, враховуючи твердження Позивача про протиправність дій саме колекторської компанії, а не Банку, а також відсутність у матеріалах справи доказів таких протиправних дій, на думку Відповідача, як наявність моральної шкоди та її розміру, так і протиправність дій Банку залишаються недоведеними належними та достовірними доказами. Окрім того, доказом який належним чином обґрунтовуватиме розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, є висновок судової психологічної експертизи, на чому наголошує Верховний Суд у постановах від 25.08.2020 року у справі №357/14357/17, від 17.09.2020 року у справі №607/1354/17, який також в матеріалах справи відсутній. Таким чином, відсутність у матеріалах справи доказів заподіяння Позивачу моральної шкоди, її розміру, а також протиправних дій Банку, правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відсутні.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначає наступне.
 
За відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для покладення витрат, пов`язаних з розглядом справи, на Позивача (ст. 141 ЦПК України).
До позовної заяви на підтвердження витрат на правничу допомогу надано Договір про надання правничої допомоги від 05.07.2024, згідно якого загальна вартість послуг складає 8500,00 грн, яка відповідно до п. 4.2.5. має бути сплачена в день підписання договору, а також акт прийому-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги, проте доказів оплати таких послуг, матеріали справи не містять, а тому згідно зазначеної практики Верховного Суду, у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу має бути відмовлено. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.
Рух справи.
Зазначена цивільна справа надійшла із Зміївського районного суду Харківської області згідно ухвали від 17 липня 2024 року. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року прийнято в провадження судді Назаренка Олега Володимировича цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про захист прав споживачів та відкрито провадження в цивільній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
10 лютого 2025 року від представника позивача Сергієнко Світлани Михайлівни надійшло клопотання, відповідно до якого просить закрити провадження у справі щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 35 321, 08 грн (тридцять п`ять тисяч триста двадцять одну) гривню 08 коп.; стягнути з Акціонерного товариства «Ощадбанк» код ЄДРПОУ 00032129 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12Г на корись ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі п`ятдесят тисяч гривень; стягнути з Акціонерного товариства «Ощадбанк» код ЄДРПОУ 00032129 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12Г на корись ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 8500,00 грн. 
10 лютого 2025 року від представника відповідача Батюк А.Г. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначає, що 14.01.2025 Банком на засіданні Кредитного комітету з роздрібного бізнесу АТ «Ощадбанк», було вирішено зарахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кошти для погашення несанкціонованого овердрафту в розмірі 35 321,08 грн. 25.01.2025 згідно платіжної інструкції №1813948919521 у відповідності до прийнятого рішення на засіданні Кредитного комітету з роздрібного бізнесу АТ «Ощадбанк», на зазначений рахунок Позивача були зараховані кошти в розмірі 35 321,08 грн. 05.02.2025 Банком на вказану у позові адресу ОСОБА_1 був направлений лист від 04.02.2025 № 118.40/0250-15/14320/2025 щодо повідомлення Позивача про анулювання заборгованості на рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 35 321,08 грн. Отже, Банком було анульовано заборгованість Позивача шляхом перерахування кошті на рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 35 321,08 грн. Зазначає, що кошти які були списані платіжною системо 31.10.2022, 03.11.2022 та 10.11.2022 у загальному розмірі 828,00 доларів США (еквівалент у національній валюті 35 321,08), не знаходились на рахунку Позивача, а були сплачені Банком у якості несанкціонованого овердрафту, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення коштів, оскільки власні кошти клієнта вдруге не списувались, а заборгованість, яка виникла - сторнована банком. На підставі наведеного просить в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 35321,08 грн - закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору; в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 50000,00 грн. – відмовити.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про захист прав споживачів в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 35321,08 грн. закрито.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Позивач у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника. 
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги необґрунтовані, не має доказів того, чим саме завдано моральної шкоди. Вважає, що ніякої шкоди заподіяно не було та підтвердження тому не має. Всі звернення позивача до банку не було проігноровано, надавалася письмова відповідь. Щодо правовідносин між банком та колекторською фірмою зазначив, що між позивачем та банком була укладена угода, у разі неповернення боргу банк має право звернутися до колекторської фірми, але доказів тому нема і позивачем не доведено. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
13.10.2020 у ТВБВ № 10020/0250 філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» Позивачем було підписано заяву №561183821/310720 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).
У відповідності до п.п.3.6.1. Заяви Позивачу відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та відповідно до умов ДБО видано банківську платіжну картку (надалі - БПК).
24.04.2022 по рахунок № НОМЕР_1 відбулось п`ять операцій розрахунку в торгово сервісній мережі, а саме:
24.04.2022 о 02:27 - 596,00 доларів США (кошти списані 28.10.2022) -
Операції розрахунку в ТСМ з фізичною присутністю картки та введенням ПІН-коду;
24.04.2022 о 02:54 - 116,00 доларів США (кошти списані 28.10.2022) -
Операції розрахунку в ТСМ з фізичною присутністю картки та введенням ПІН-коду;
24.04.2022 о 02:27 - 596,00 доларів США (кошти списані 31.10.2022) -
Операції розрахунку в ТСМ з ручним введенням даних;
24.04.2022 о 02:54 - 116,00 доларів США (кошти списані 03.11.2022) -
Операції розрахунку в ТСМ з ручним введенням даних;
24.04.2022 о 02:54 - 116,00 доларів США (кошти списані 10.11.2022) - Операції розрахунку в ТСМ з ручним введенням даних.
У зв`язку із списання коштів 31.10.2022, 03.11.2022 та 10.11.2022 на рахунку останнього утворилась заборгованість у розмірі 35321,08 грн. (несанкціонований овердрафт).
Рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я Позивача закрито Банком - 28.11.2022.
30.11.2022 року позивач звернулась до Банку із заявою клієнта, у якій зазначив, що платежі від 24.02.2022 які були проведені Позивачем на суму 596,00 доларів США та на суму 116,00 доларів США (списання яких відбулось 28.10.2022) були помилково проведені платіжною системою не по одному разу, а декілька разів, тобто Клієнтом оскаржено операції за якими кошти були списані 31.10.2022, 03.11.2022 та 10.11.2022.
14.01.2025 Банком на засіданні Кредитного комітету з роздрібного бізнесу АТ «Ощадбанк», було вирішено зарахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кошти для погашення несанкціонованого овердрафту в розмірі 35 321,08 грн. 
25.01.2025 згідно платіжної інструкції №1813948919521 у відповідності до прийнятого рішення на засіданні Кредитного комітету з роздрібного бізнесу АТ «Ощадбанк», на зазначений рахунок Позивача були зараховані кошти в розмірі 35 321,08 грн. 05.02.2025 Банком на вказану у позові адресу ОСОБА_1 був направлений лист від 04.02.2025 № 118.40/0250-15/14320/2025 щодо повідомлення Позивача про анулювання заборгованості на рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 35 321,08 грн. 
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. 
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Як слідує із роз`яснень, що викладені в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості, відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
У постанові від 03.10.2019 у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що несанкціоновані списання коштів з рахунку відповідача мали місце 31.10.2022, 03.11.2022 та 10.11.2022, та лише 25.01.2025 згідно платіжної інструкції №1813948919521 у відповідності до прийнятого рішення на засіданні Кредитного комітету з роздрібного бізнесу АТ «Ощадбанк», на зазначений рахунок Позивача були зараховані кошти в розмірі 35321,08 грн.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із несанкціонованим списанням коштів зі свого рахунку, що спричинило порушенням нормальних життєвих зв`язків, негативно вплинуло на психо-емоційний стан позивача і, як наслідок, спричинило моральну шкоду. Проте, суд не може погодиться з розміром компенсації такої шкоди, яка визначена позивачем в сумі 50000 грн., оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачу було завдано моральну шкоду у розмірі, визначеним останнім. У зв`язку з відсутністю таких фактичних даних, що свідчили б про наявність обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо обґрунтованості заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме в розмірі, який визначений позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 суд виходить з принципів розумності і справедливості та приходить до висновку, що 5000 грн. буде справедливою і достатньою мірою компенсації моральної шкоди, яка була спричинена позивачу.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями частин першої, п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
05.07.2024 представником позивача ОСОБА_2 та адвокатом Сергієнко С.М. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого адвокат Сергієнко С.М. надає позивачу правову допомогу.
Зі змісту зазначеного договору вбачається, що вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах про надані послуги (п. 3.1 Договору).
Загальна вартість послуг за даним договором складає 8500 грн. (п.3.2 договору), яка відповідно до п. 4.2.5. має бути сплачена в день підписання договору, а також акт прийому-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги.
Разом з тим, доказів оплати таких послуг, матеріали справи не містять,
На підтвердження витрат суду надано договір про надання правничої допомоги від 05 липня 2024 року та акт прийому-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 15 липня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла надану адвокатом Сергієнко С.М. правничу допомогу на суму 8500,00 грн. Надана правнича допомога складається з консультації з питань розгляду справи в Зміївському районному суді Харківської області на суму 500 грн., на яку витрачено 30 хв.; вивчення наданих позивачем документів, що стосуються предмету спору на суму 1000,00 грн. і на яку витрачено 60 хв.; підготовка та подання до Зміївського районного суду Харківської області позову -7000,00 грн., на що витрачено 7 годи робочого часу. 
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі №922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2024 у справі №161/629/23, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою парової допомоги, входить до предмета доказування справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов 'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволенні позову.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості, що не проголошуються:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; 
представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; 
представник позивача: адвокат Сергієнко Світлана Михайлівна, РНОКПП2862402329, Харківська область, Харківський райгн, м. Зміїв, вул.Адміністративна, 25; 
відповідач: Акціонерне товариство «Ощадбанк», код ЄДРПОУ: 00032129, адреса: 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, буд. 12г.
Враховуючи, що суддя Назаренко О.В. перебував у нарадчій кімнаті по кримінальному провадєженню щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України з 09.07.2026 по 14.07.2026, рішення підписано 14 липня 2026 року.

Суддя О.В. Назаренко