ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/105/26	Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 	
Провадження № 11-кп/817/212/26 	Доповідач - ОСОБА_2 	
Категорія - ч.3 ст. 246, ч. 1 ст. 369 КК 	  	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі: 

Головуючого -        ОСОБА_2  
Суддів -          ОСОБА_3 ,          ОСОБА_4 ,  
за участю: 
секретаря   ОСОБА_5 
прокурора ОСОБА_6 
обвинуваченого  ОСОБА_7 
захисника ОСОБА_8 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2026 року.
Даним вироком, 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Космирин Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, несудимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 369 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 246 КК України — у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 369 КК України — у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за ч. 3 ст. 246 КК України та за ч. 1 ст. 369 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки та у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, яке виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік. 
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду, 14 січня 2026 року приблизно о 12:50 год. у ОСОБА_7 , який перебував у 58 кварталі 8 виділі Язловецького лісництва Бережанського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що знаходиться в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон», поблизу с.Скоморохи Чортківського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку одного дерева породи граб для власних потреб.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 14 січня 2026 року приблизно о 12:50 год., керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у 58 кварталі 8 виділі Язловецького лісництва Бережанського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон», поблизу с.Скоморохи Чортківського району Тернопільської області, в порушення ст.ст. 67, 68, 69 Лісового кодексу України від 21 січня 1994 року, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 9-1, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ОСОБА_7 , порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, за допомогою ручної пили із ручкою зеленого кольору, яка на праві власності належить йому, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну рубку одного дерева породи граб діаметром пня у корені 12 см.
Внаслідок зазначеного протиправного діяння, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №575 від 10 травня 2022 року «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідні фонд», ОСОБА_7 заподіяв екологічний збиток державі в особі Золотопотіцької територіальної громади на суму 4266 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерева на території природно-заповідного фонду.
Крім того, 14 січня 2026 року приблизно о 12:50 год. ОСОБА_10 , який у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків, перебував у 58 кварталі 8 виділі Язловецького лісництва Бережанського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що знаходиться в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон», поблизу с.Скоморохи Чортківського району Тернопільської області, виявив незаконну порубку, а саме ОСОБА_7 , який за допомогою ручної пили здійснював спилювання дерева породи граб.
У ході спілкування із ОСОБА_7 ОСОБА_10 повідомив останньому, що він є лісничим Язловецького лісництва Бережанського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та про виявлення вказаної незаконної порубки дерева повинен повідомити органи Національної поліції.
В цей час у ОСОБА_7 , який, усвідомлюючи, що вказану порубку дерева вчинив незаконно, а також розуміючи негативні наслідки, які можуть настати у зв`язку із вчиненим ним кримінально-протиправного діяння, виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання неправомірної вигоди працівникові Бережанського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_10 , який є службовою особою, за невчинення ним дій з використанням становища, яке він займає, а саме за неповідомлення правоохоронні органи про вчинення незаконної порубки дерева в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у 58 кварталі 8 виділі Язловецького лісництва Бережанського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що знаходиться в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон», поблизу с. Скоморохи Чортківського району Тернопільської області, діючи з прямим умислом, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності за вчинення незаконної порубки дерева на території об`єкта природно-заповідного фонду, в ході розмови з ОСОБА_10 висловив пропозицію надати останньому неправомірну вигоду у розмірі 5 000 гривень за не вчинення ним дій з використанням становища, яке він займає, а саме за неповідомлення правоохоронні органи про вчинення ним незаконної порубки дерева, в межах Регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», однак, ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність та незаконність дій ОСОБА_11 , відмовився від прийняття пропозиції щодо надання йому неправомірної вигоди та про вказаний факт повідомив відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, забезпечивши до приїзду працівників поліції знаходження ОСОБА_7 на місці вчинення кримінального правопорушення з подальшою його фіксацією та документуванням.
Наведені дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою, в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

В апеляційній скарзі заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26.03.2026 стосовно ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі ст. 75 КК України скасувати. 
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 3 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за ч. 3 ст. 246 КК України та за ч. 1 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, яке виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покласти па нього обов`язки, визначені п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. З ст. 76 КК України.
В іншій частині вирок Бучацького районного суду від 26.03.2026 залишити без змін.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, які суд визнав доведеними, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , апелянт вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України до основного покарання у виді штрафу.
Апелянт вказує, що засуджені до такого виду покарання як штраф не підлягають звільненню від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Застосувавши ст. 75 КК України та звільнивши ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді штрафу із встановленням іспитового строку суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав застосуванню, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що невірне застосування закону України про кримінальну відповідальність призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.  

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи прокурора про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, колегія суддів визнає обґрунтованими.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. 

З вказаної вимоги норми закону вбачається, що засуджені до такого виду покарання як штраф, звільненню від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не підлягають.
Застосувавши ст. 75 КК України та звільнивши ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді штрафу із встановленням іспитового строку суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність

За таких обставин, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, в порядку ст. 409, 413 КПК України, з ухваленням нового вироку в цій частині за правилами, визначеними ст. 420 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, 
Ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2026 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасувати.
Постановити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, із врахуванням ч.3 ст.72 КК України, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, яке виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покласти на нього обов`язки, визначені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді