ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
15 вересня 2026 року (12:00) | Справа № 280/5212/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
28.05.2026 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі – відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові у призначенні та проведенні спеціального службового розслідування відповідно до вимог наказу МВС № 1346 на підставі рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 07.05.2026 щодо отримання ним травми (поранення, контузії, каліцтва) 13 листопада 2023 року під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, перебуваючи в районі ведення бойових дій, а саме внаслідок мінометного обстрілу в районі с. Шевченко Донецької області;
зобов`язати відповідача призначити та провести спеціальне службове розслідування відповідно до вимог наказу МВС №1346 за фактом отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 травми (поранення, контузії, каліцтва) 13 листопада 2023 року під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, перебуваючи в районі ведення бойових дій, а саме внаслідок мінометного обстрілу в районі с. Шевченко Донецької області, за якого скласти та затвердити акт спеціального розслідування за формою Н-5* та акт за формою Н-1* - у разі встановлення факту отримання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, або акт за формою НТ* - у разі встановлення факту отримання травми, не пов`язаної з виконанням службових обов`язків, передбачених наказом МВС № 1346, або довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), складену відповідно до п. 1.3 розділу 1 наказу МВС № 1346, у разі якщо встановлено, що така травма спричинена діями противника та підлягає оформленню без проведення розслідування, у строки та порядку, визначені чинним законодавством.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач проходить військову службу у складі ВЧ НОМЕР_2 НГУ. 13.11.2023 виконуючи бойове завдання на позиції в с.Шевченко Донецької області, під час висування на бойову позицію автомобільним транспортом, потрапив під мінометний обстріл противника, в результаті якого було спричинено ДТП, та отримав травму, а саме: Цефалгічний синдром. Забій м`яких тканин н/з лівого плеча. У зв`язку з тим, що під час бойових дій виникли труднощі з евакуацією позивача з бойових позицій, своєчасне транспортування до медичного закладу було ускладнене. При цьому, після отримання травми йому було надано первинну медичну допомогу безпосередньо на місці, однак згодом він вимушений був звернутися до лікарні, де проходив стаціонарне лікування. Під час проходження медичного огляду ВЛК при ВЧ НОМЕР_4 10.10.2024 зазначено: травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми, поранення не надана. Позивача визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Зазначає, що Довідкою ВЛК №8380 від 10.10.2024 підтверджено факт отримання травми із зазначенням дати травмування. Однак, через відсутність Довідки про обставини травми (поранення, каліцтва), яка є ключовим документом для встановлення причинно-наслідкового зв`язку травми під час виконання завдання із захисту Батьківщини, цей зв`язок було визначено не вірно. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10555/25 зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отриманої 13 листопада 2023 року під час мінометного обстрілу, перебуваючи на позиції в с.Шевченко Донецької області, з урахуванням висновків суду викладених у цій справі. Позивач вважає, що після набрання рішенням законної сили вбачається, що відповідачем здійснено свідому та системну підміну предмета виконання судового рішення. При цьому, службове розслідування було оформлено під назвою: «висновок службового розслідування за фактом отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 та видачі йому довідки про обставини травми за 13.11.2023 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі №280/10555/25», що формально декларує необхідність встановлення фактичних обставин отримання позивачем травми 13.11.2023 під час мінометного обстрілу в селі Шевченко Донецької області, а також надання належної службової оцінки цій події з метою оформлення відповідної довідки про обставини травми. Зазначене службове розслідування було оформлене під формально привабливою назвою, яка декларувала встановлення факту отримання травми та обставин її виникнення. Водночас, у резолютивній частині фактично відсутнє будь-яке належне з`ясування, ані самого факту травмування позивача, ані конкретних обставин його отримання, як це прямо випливає із рішення суду та правового регулювання відповідного порядку. Натомість, у висновках розслідування акцент зміщено на оцінку правомірності дій посадових осіб військової частини, тобто фактично предмет перевірки було підмінено: замість встановлення події та її обставин здійснено аналіз і обґрунтування службових рішень командування. У результаті під виглядом розслідування щодо травмування було сформовано документ, який не стільки відповідає на поставлені судом та законом питання, скільки фактично підтверджує вигідну для відповідача позицію щодо законності дій його посадових осіб. Це призвело до ситуації, за якої відповідач підмінив об`єкт доказування: замість з`ясування питання «чи мала місце травма 13.11.2023 за визначених обставин», було досліджено питання «чи правильно посадові особи раніше відмовили у видачі довідки». Враховуючи наведені обставини, а також те, що під час попередньо проведеного службового розслідування фактично не було забезпечено належного встановлення факту та обставин отримання позивачем травми, позивач був змушений повторно звернутись до командування із рапортом щодо призначення та проведення спеціального службового розслідування. У зазначеному рапорті позивач прямо наполягав на необхідності проведення спеціального службового розслідування саме у порядку, визначеному наказом МВС України №1346, як таким, що регулює порядок встановлення обставин отримання військовослужбовцями травм, поранень, контузій та каліцтв. При цьому, підставою для повторного звернення стало те, що попередньо проведене розслідування не забезпечило належного та повного з`ясування обставин отримання травми та її подальшого належного документального оформлення у встановленому законом порядку. За результатами розгляду вказаного рапорту відповідачем безпідставно відмовлено у його задоволенні. Вказана відмова є протиправною та необґрунтованою, оскільки суперечить як змісту наказу МВС №1346, так і положенням Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 02.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач позивні вимоги не визнав та надав відзив на позовну заяву (вх. №34397 від 18.06.2026). Зазначає, що позивачем та його представником, в заявлених позовних вимогах, свідомо та навмисно зазначається про нібито бездіяльність військової частини. Проте, терміном «бездіяльність» фактично підміняється їх незгода з прийнятим, за результатами розгляду рапорту, рішенням військової частини та вжитими заходами, що передували прийняттю рішення. Фактично предметом судового розгляду в даній справі є ті ж самі обставини, що були предметом розгляду в розглянутій Запорізьким окружним адміністративним судом та Третім апеляційним адміністративним судом справі №280/10555/25. Відповідачем, при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10555/25 вже вжито всі достатніх та необхідних заходів щодо предмету спору у даній адміністративній справі. Також зазначає, що на стабілізаційному пункті, при діагностуванні стану позивача, не встановлено наявності у нього поранень (травм), уражень, тілесних ушкоджень та відповідних симптомів або інших ознак, характерних при отриманні людиною мінно-вибухової травми, оскільки в первинній медичній картці (форма 100) відсутня помітка в стовбці характеру уражень, зокрема такої як «Міна, вибух». Крім того, в виписці із медичної карти стаціонарного хворого №2486 військового госпіталю Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_5 ) на ім`я ОСОБА_1 від 30.11.2023 під час проходження медичного огляду госпітальною військово-лікарською комісією, зокрема в анамнезі хвороби зазначені обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, проте в при поступленні до військового госпіталю Національної гвардії України скарг щодо тілесного ушкодження, отриманого ним 13.11.2023 позивач не заявляв. Під час перебування у військовому госпіталі Національної гвардії України (з 23.11.2023 по 30.11.2023) позивачеві проведено комплексне медичне обстеження за результатами якого встановлені та відображені у вищевказаній виписці із медичної картки об`єктивні дані наявних та перенесених за життя хвороб, травм, інших розладів здоров`я, а також встановлено остаточний повний діагноз, в якому відображено основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення. За результатами вищевказаного медичного огляду, госпітальною ВЛК військового госпіталю Національної гвардії України 29.11.2023 прийнято рішення та складено довідку із зазначенням діагнозу і постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва. З рішенням госпітальної військово-лікарської комісії військового госпіталю Національної гвардії України від 29.11.2023 щодо діагнозу і постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва позивач згоден та не заперечує його, що також підтверджується змістом позовної заяви та додатками до неї, а також тим, що позивач у жодний спосіб не оскаржував вказане рішення. Крім того, позивач у жодний спосіб не оскаржував рішення, прийняте військово-лікарською комісією за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_4 10.10.2024, яким забій м`яких тканин лівого плеча (13.11.2023) без порушень функції пов`язано з проходженням військової служби. Копію довідки військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_4 від 10.10.2024 №8380 позивачем долучено до позовної заяви. Згідно змісту довідки ВЛК при військовій частині НОМЕР_4 від 10.10.2024 №8380, ненадання довідки про обставини травми у жодній спосіб не перешкоджала прийняттю військово-лікарською комісією рішення, викладеного в даній довідці та встановленню причинно- наслідкового зв`язку тілесного ушкодження, отриманого позивачем 13.11.2023, з проходженням військової служби. Також, позивач у зв`язку із отриманням ним 13.11.2023 тілесного ушкодження отримав необхідну допомогу на стабілізаційному пункті Шевченко, але рапортом про отримання ним тілесного ушкодження медичну службу, свого безпосереднього або прямого начальника та командування військової частини не повідомляв. Позивач жодним чином не звертався до свого безпосереднього командира (начальника), вищого командира, медичної служби та командування військової частини з рапортом про призначення та проведення спеціального розслідування за фактом отримання ним тілесного ушкодження під час виконання ним обов`язків військової служби в зоні бойових дій в тому числі отримання забою м`яких тканин нижньої третини лівого плеча 13.11.2023. Позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
13.11.2023 о 20 годин 00 хвилин виконуючи бойове завдання на позиції в АДРЕСА_3 , під час висування на бойову позицію автомобільним транспортом, позивач потрапив під мінометний обстріл противника, в результаті якого було спричинено ДТП, та отримав травму, а саме: Цефалгічний синдром. Забій м`яких тканин н/з лівого плеча, з подальшою евакуацією до стабілізаційного пункту н.п.Шевченко, Волноваського району, Донецької області санітарним автомобілем, де було надано необхідну медичну допомогу, що підтверджується первинною медичною картою за Ф.№100 від 13.11.2023. 
Відповідно до первинної медичної карти (форма 100), судом встановлено, що о 21:00 13.11.2023 ОСОБА_1 був оглянутий на стабілізаційному пункті Шевченко (СП Шевченко). У первинній медичній карті (форма 100) зазначено: дату, час та обставини захворювання, отримання тілесних ушкоджень (20.00, 13.11.2023, Старомайорськ, ДТП під час обстрілу міномета); важкість стану (легкий); встановлений військовослужбовцю діагноз (Цефалгічний синдром, забій м/т н/з лівого плеча) (а.с.33, зворотній бік).
У період з 23.11.2023 по 30.11.2023 позивач перебував у військовому госпіталі Національної гвардії України, за результатами чого складено Виписку із медичної карти хворого №2486 (а.с.34). 
29.11.2023 позивачу проведено медичний огляд госпітальною ВЛК військового госпіталя НГУ (в/ч НОМЕР_5 ), що підтверджується Довідкою ВЛК №1122 від 29.11.2023, відповідно до якої не зазначено діагнозу, який є наслідок подій, що відбулись 13.11.2023 (а.с.35).
10.10.2024 ВЧ НОМЕР_4 складено Довідку військово-лікарської комісії, в якій зазначено серед іншого таке: «… Діагноз: Забій м`яких тканин лівого плеча (13.11.2023) без порушення функції. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2004 №370 травма легкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми, поранення не надана» (а.с.35, зворотній бік)
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі №280/10555/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволені частково; 
визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 у наданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отриманої 13 листопада 2023 року під час мінометного обстрілу, перебуваючи на позиції в с.Шевченко Донецької області; 
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отриманої 13 листопада 2023 року під час мінометного обстрілу, перебуваючи на позиції в АДРЕСА_3 , з урахуванням висновків суду викладених у цій справі.
14.02.2026 командиром ВЧ НОМЕР_2 НГУ видано наказ №401 «Про призначення службового розслідування за фактом отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 та видачі йому довідки про обставини травми за 13.11.2023 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі №280/10555/25» (а.с.28).
27.03.2026 тво командира ВЧ НОМЕР_2 НГУ затверджено висновок службового розслідування за фактом отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 та видачі йому довідки про обставини травми за 13.11.2023 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі №280/10555/25 (а.с.23-27). 
У резолютивній частині вказаного висновку зазначено, вважати правомірними дії посадових осіб ВЧ НОМЕР_2 НГУ щодо ненадання довідки про обставини травми (порання, контузії, каліцтва), отриманої 13.11.2023 під час мінометного обстрілу, перебуваючи на позиції в с.Шевченко Донецької області.
Як зазначено у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2026 у справі №280/10555/25: « …29.03.2026 командиром ВЧ НОМЕР_2 НГУ видано наказ №808 «Про результатами проведення службового розслідування за фактом отримання травми старшим солдатом ОСОБА_1 та видачі йому довідки про обставини травми за 13.11.2023 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі №280/10555/25». За результатами проведення службового розслідування та опрацювання зібраних матеріалів, ВЧ НОМЕР_2 НГУ складено лист від 03.04.2026 №3/33/5/4-3650-2026, в якому позивача фактично повідомлено про відсутність підстав для видачі довідки про обставини травми за 13.11.2023… ». 
У травні 2026 року позивач звернувся до керівника взводу реагування ВЧ НОМЕР_2 із рапортом про призначення та проведення спеціального службового розслідування, відповідно до вимог ст. 35 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, за фактом отримання травми (поранення, контузії) 13.11.2023 під час виконання бойового завдання в районі с.Шевченко Донецької області під час мінометного обстрілу (а.с.52).
12.05.2026 рапортом начальника служби охорони праці ВЧ 3033, позивачу відмовлено у задоволенні його рапорту із тих підстав, що у первинній медичній картці стабілізаційного пункту «Шевченкове» від 13.11.2023 не виявлено причино-наслідкового зв`язку із перебуванням позивача на лікуванні у військовому госпіталі з 23.11.2023 по 30.11.2023, що не підпадає під вимоги п.1.3 та п. 2.1 Наказу МВС №1346, враховуючи відсутність втрати працездатності військовослужбовцем не менш ніж на один робочий день, чи більше (а.с.53).
Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Так, суд зазначає, що передумовою звернення до суду стала незгода позивача із результатами проведеного службового розслідування, висновок якого затверджений 27.03.2026, а також незгода із відмовою у видачі позивачу довідки про обставини травми за наслідками проведеного службового розслідування.
З цього приводу суд заважує, що позивачем результати проведеного службового розсування не оскаржувались та не є предметом цього спору.
Відтак, суд не надає оцінки доводам представника позивача щодо несумлінного, неповного проведення службового розслідування, яке призначене та проведене на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10555/25, оскільки ані висновок службового розслідування, ані наказ про затвердження не є предметом заявленого позивачем позову.
В той же час, позивач також не погоджується із відмовою відповідача призначити службове розслідування, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом МВС України від 27.12.2002 №1346.
З цього приводу суд зазначає таке.
Так, Проведення розслідувань за фактами нещасних випадків (у тому числі поранень) в Національній гвардії України проводиться згідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 №1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404 (надалі - Порядок).
Так, згідно до пункту 1.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, встановлено, що Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
Приписами пункту 1.2 Порядку передбачено, що дія Порядку поширюється на з`єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України.
Відповідно до п. 1.3 Порядку розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку. У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця Національної гвардії України спричинена діями противника, розслідування нещасного випадку відповідно до цього Порядку не проводиться. В такому разі протягом п`яти днів начальником медичної служби військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 1.4 Порядку визначено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.
Пунктом 2.1 Порядку встановлено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.
Згідно із п. 2.2 Порядку за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Отже, за приписами п. 2.1 Порядку передумовою розслідування є, зокрема, втрата працездатності на один робочий день чи більше, внаслідок поранення, травми тощо.
Суд зазначає, що як вбачається із первинної медичної карти (форма 100), позивачу 13.11.2023 надана невідкладна допомога та позивач повернутий в підрозділ. Доказів направлення позивача до лікувального закладу у зв`язку із отриманою травмою вказана карта не містить. Натомість, після надання позивачу медичної допомоги він був повернутий у підрозділ.
Відтак, у суду відсутні докази втрати позивачем працездатності внаслідок подій, що відбулись 13.11.2023.
Отже, ураховуючи приписи п. 2.1 Порядку підстави для проведення розслідування - відсутні.
Госпіталізація позивача у період з 23.11.2023 по 30.11.2023 не може бути розцінена судом як наслідок отриманої 13.11.2023 травми, оскільки Виписка із медичної карти хворого №2486 такої інформації не містить.
Як передбачено пунктом 3.1. Порядку, про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Проте, матеріали справи не містять рапортів позивача, складених одразу після отримання ним травми 13.11.2023.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення і проведення розслідування, відповідно до приписів Порядку №1346.
Окремо суд зазначає, що діагнози, хвороби, медичні документи не є предметом цього спору.
У цьому випадку судом досліджується наявність чи відсутність підстав для призначення та проведення службового розслідування, відповідно до Порядку №1346.
Отже, підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, суд не може погодитись з обґрунтованістю доводів та вимог позивача.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 15.09.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник