Справа № 643/10708/24
Провадження № 2/643/7670/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -
у с т а н о в и в : 

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника Шевченка В.Я., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 105 987,92 грн, та судові витрати в сумі 3 028,00 грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182. Відповідачі перебувають на реєстраційному обліку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідачам щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг. Унаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг, що надаються позивачем, у відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 утворилася заборгованість в загальному розмірі 105 987,92 гривень, з яких: 86 849,13 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 по 31.08.2024; 793,80 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 11 747,70 гривень за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2012 по 31.08.2024; 460,08 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 991,12 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; 322,40 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2024. У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуг КП «ХТМ» просить стягнути з відповідачів 3% річних у розмірі 1 327,46 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 496,23 грн.
Рух справи
Московський районний суд м. Харкова заочним рішенням від 21 листопада 2024 року, ухваленим у справі №643/10708/24, задовольнив позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість у сумі 105 987,92 гривень, з яких: 86 849,13 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 по 31.08.2024; 793,80 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 11 747,70 гривень за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2012 по 31.08.2024; 460,08 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 991,12 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; 322,40 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; інфляційні втрати в сумі 3 496,23 гривень; 3% річних в сумі 1 327,46 гривень. Стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 гривень, в рівних частках по 1 514 гривень 00 копійок з кожного.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 09 червня 2026 року задовольнив клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, поновив ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийняв заяву до розгляду, призначив у справі судове засідання на 18 червня 2026 року на 09 годину 15 хвилин.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 18 червня 2026 року задовольнив заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року по цивільній справі №643/10708/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Ухвалив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначив судове засідання на 22 липня 2026 року на 08 годину 30 хвилин. 
Аргументи учасників справи
03 липня 2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив застосувати наслідки пропущення позивачем строків позовної давності до заявлених вимог, повністю відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних, повністю відмовити у задоволенні позовних вимог у частині: стягнення плати за постачання гарячої води, нарахованої за загальними нормами споживання за період з 24.02.2022 по 31.08.2024 - на підставі статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у зв`язку з офіційним фактичним непроживанням відповідачів (статус ВПО та виїзд за кордон); стягнення плати за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем ТО ВДС та абонентської плати за період з 2022 по 2024 роки - у зв`язку з абсолютною недоведеністю позивачем факту реального та якісного надання цих послуг. В обґрунтування обраної позиції посилалася, що позовна давність за період з 01.12.2012 по 31.08.2021 включно повністю спливла. Зауважував, що запровадження карантину або воєнного стану не є автоматичною підставою для поновлення чи продовження строку позовної давності, а позивач зобов`язаний довести наявність індивідуальних, непереборних перешкод для своєчасного звернення до суду в цей період. Зазначив, що нарахування позивача згідно зі ст. 625 ЦК України є похідними та повністю прив`язаними до суми основного боргу, відтак, у зв`язку зі спливом позовної давності за основним боргом за 2019–2021 роки, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних також не підлягають задоволенню в повному обсязі. Зазначив, що він, ОСОБА_2 , є внутрішньо переміщеною особою з 2022 року та офіційно проживає у м. Кам`янець Подільський. Відповідач ОСОБА_1 у 2020 році офіційно виїхала за межі України на постійне проживання за кордон. Посилався, що згідно з технічними даними приладу обліку, після вимушеного виїзду відповідачів, починаючи з червня 2022 року, споживання електроенергії впало до критичного мінімуму, а починаючи з квітня 2023 року по серпень 2024 року становить повні 0 кВт. Повна відсутність енергоспоживання, на думку відповідача, є об`єктивним техничним доказом відсутності життєдіяльності в квартирі, що повністю виключає можливість фактичного використання гарячого водопостачання. Посилався, що оскільки у квартирі з 2022 року ніхто фактично не проживав, послуга з постачання гарячої води ніким не споживалася, нарахування її за лінійними нормативами на відсутніх осіб прямо суперечить вимогам статті 7 ЗУ Про «ЖКП» та принципу справедливості. Зауважував, що внаслідок воєнних дій у період 2022–2024 років через руйнування критичної інфраструктури Салтівської котельні та ТЕЦ-3 послуги з теплопостачання масиву Салтівка надавалися неналежної якості, з тривалими повними відключеннями під час блекаутів, що не було враховано позивачем при розрахунках. Зазначив, що позивач, вимагаючи солідарного стягнення плати за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем та абонентську плату, не надає жодних належних доказів: актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими співвласниками або головою будинку, кошторисів тощо, які б підтверджували фактичне та якісне надання цих послуг. 
Від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Давидова В.О., який діє на підставі довіреності, через підсистему «Електронний суд» надійшов розрахунок заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячої води за адресою – АДРЕСА_1 , обрахований представником позивача за період з 01.04.2017 по 31.08.2024.
20 липня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про долучення доказів, у якій просив долучити до матеріалів справи копію витягу з реєстру населення МВС Ізраїлю з нотаріальним перекладом та Апостилем від 05.07.2026, що підтверджує виїзд та проживання відповідача ОСОБА_1 в Державі Ізраїль з 23.08.2020, та копії квитанцій АТ «Універсал Банк» (monobank), що підтверджують безперервне перебування та здійснення життєдіяльності його, ОСОБА_2 , у м. Кам`янець-Подільський, починаючи з 22.03.2022.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника КП «Харківські теплові мережі».
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. 
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судова повістка про виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання, яка направлялася судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулася до суду, як неотримана відповідачами із зазначенням у довідці про причини повернення – «адресат відсутній за вказаною адресою».
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, беручи до уваги, що сторони належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, представник позивача та відповідач ОСОБА_2 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності всіх учасників справи. 
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надає позивач.
За вказаною адресою Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою – АДРЕСА_1 , заборгованість відповідачів за період з 01.12.2012 по 31.08.2024 з постачання теплової енергії становить 86 849,13 гривень, з постачання гарячої води – 11 747,70 гривень.
Згідно з відомістю про нарахування та оплату за обслуговування внутрішньобудинкових систем (далі - ВБС) теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою – АДРЕСА_1 , плата за обслуговування ВБС теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2024 становить 991,12 гривень, плата за обслуговування ВБС постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2024 становить 322,40 гривень.
Згідно з відомістю про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою – АДРЕСА_1 , абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.08.2024 становить 793,80 гривень, плата за абонентське обслуговування по послузі з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.08.2024 становить 460,08 гривень.
Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з березня 2019 по листопад 2021, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою – АДРЕСА_1 , інфляційні втрати за вказаний період становлять 3 496,23 гривень, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 1 327,46 гривень.
До відзиву на позовну заяву відповідачем ОСОБА_2 додано копію листа Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради №3108/06-30 від 01.07.2026, у якому повідомлено, що ОСОБА_2 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу з 02 квітня 2025 року поКам`янець-Подільській міській територіальній громаді та по теперішній час ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з ЄІБДВПО ОСОБА_2 перебував на обліку, як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , з 07 червня 2022 року по 02 квітня 2025 року.
До клопотання про долучення доказів від 20 липня 2026 року відповідачем ОСОБА_2 долучено копію витягу з реєстру населення МВС Ізраїлю з нотаріально засвідченим перекладом та Апостилем від 05.07.2026, згідно з яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12 листопада 2020 року проживає у державі Ізраїль, має статус репатріанта.
Крім того, відповідачем ОСОБА_2 долучено квитанції АТ «Універсал Банк», з яких убачається, що за період з березня 2022 року по червень 2022 року ОСОБА_2 розраховувався за допомогою терміналів банку у м. Кам`янець-Подільський. 
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 68, 162 ЖК України, який був чинний на момент спірних правовідносин, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які були чинні на момент спірних правовідносин, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.
За правилами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Ураховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, прийнятій у справі №6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року, прийнятій у справі №176/456/17 (провадження № 61-63св18).
Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги визначені вимогами ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.
Згідно з пунктом 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються, і не оплачувати їх.
За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Це узгоджується з положеннями ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.
Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.
10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року у новій редакції.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2189-VIII від 09 листопада 2017 року визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону 2189-VIII).
За правилами ст. 12 Закону 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
У статті 21 Закону 2189-VIII визначено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.
Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.
Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством.
Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону.
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.
Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.
Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 22 Закону 2189-VIII одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску.
Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам.
Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону 2189-VIII у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
Статтею 27 Закону 2189-VIII визначено, що порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії.
Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.
У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
Як убачається з матеріалів справи, КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 64 ЖК України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.
Правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України унормовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Як убачається зі змісту положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом установлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надає позивач, шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . 
Суду не надано доказів того, що відповідачі відмовлялися від споживання послуг з теплопостачання у встановленому порядку, або зверталися з претензіями щодо невиконання позивачем зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг.
Що стосується посилань відповідача ОСОБА_2 на те, що він проживає як внутрішньо переміщена особа в м. Кам`янець-Подольський, то суд звертає увагу, що відповідачем ОСОБА_2 не надано жодних доказів на підтвердження обставин того, що він сплачує комунальні послуги за адресою його фактичного проживання, як і не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зверталися до КП «Харківські теплові мережі» із заявами, в яких повідомили підприємство про обставини їх непроживання за адресою – АДРЕСА_1 , за якою позивач КП «ХТМ» надавав послуги відповідачам та за якою утворилася наведена у позовній заяві заборгованість. 
Надаючи оцінку наданим відповідачем ОСОБА_2 квитанціям на підтвердження його проживання в м. Кам`янець-Полдольський, суд зважає на те, що надані суду квитанції жодним чином не підтверджують обставини того, що ОСОБА_2 , проживаючи в м. Кам`янець-Подольський, сплачує за комунальні послуги за місцем фактичного проживання.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що хтось із відповідачів у встановленому законом порядку звертався з відповідними заявами до компетентного органу з призначення їм пільги на оплату житлово-комунальних послуг.
Судом установлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та надав теплову енергію відповідачам, що підтверджується відомостями про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу.
З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в період з 01.12.2012 по 31.08.2024 в розмірі 86 849,13 грн – за постачання теплової енергії та 11 747,70 грн – за постачання гарячої води.
Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо того, що 2022 року і по теперішній час він є внутрішньо переміщеною особою та проживає у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, а відповідач ОСОБА_1 з 2020 року проживає за кордоном, суд відхиляє, з огляду на таке.
Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги №1875-IV від 24.06.2004 споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Однак, відповідачами не надано доказів звернення ані відповідачем ОСОБА_2 , ані відповідачем ОСОБА_1 до КП «ХТМ» із заявою про непроживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період та що вони бажають припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення відповідачів від оплати житлово-комунальних послуг немає.
Водночас відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених КП «ХТМ» вимог.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України.
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України.
За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17).
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.
Як зазначалося судом вище, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.12.2012 по 31.08.2024 у розмірі 86 849,13 гривень та 11 747,70 гривень відповідно.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.
У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
У подальшому, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»№2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Законом України №4434-IX від 14.05.2025 «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності»виключено пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. 
Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, надані з квітня 2017 року по 31 серпня 2024 року, в силу п. 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (19.09.2024) не спливла та продовжується на строк дії карантину та воєнного стану.
Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.12.2012 по 31.03.2017, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.
Як убачається з наданої суду представником позивача відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, КП «Харківські теплові мережі» обраховано заборгованість за надані КП «Харківські теплові мережі» послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.08.2024 в сумі 69 151,29 гривень та 11 747,70 гривень відповідно.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.08.2024 в сумі 69 151,29 гривень та 11 747,70 гривень.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
На підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет було розміщено 31 жовтня 2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води.
Зазначені договори є публічними договорами приєднання, які набрали чинності з 01 грудня 2021 року.
Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.
Відповідно до п. 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.
На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
З 01 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.
Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором.
Як убачається зі змісту пред`явленого КП «Харківські теплові мережі» позову, в ньому позивач посилається на наявність у відповідачів перед КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.08.2024 в сумі 793,80 гривень; за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.08.2024 в сумі 460,08 гривень; за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2024 в сумі 991,12 гривень; за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2024 в сумі 322,40 гривень.
Виходячи з наведеного, суд погоджується з наданими представником позивача розрахунками заборгованості щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, щодо абонентської плати за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії та гарячої води, щодо оплати послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання теплової енергії та гарячої води, та приймає їх.
Доказів того, що позивачем вказані послуги не надавалися або надавалися неякісно, відповідачами не надано.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
У даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем за період з березня 2019 року по листопад 2021 року нараховано інфляційні втрати у розмірі 3 496,23 гривень та три відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1 327,46 гривень.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» суд задовольнив частково на 83,30%, вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 522,32 (3 028,00 : 100 х 83,30% = 2 522,32) гривень, стягнувши їх з відповідачів в рівних частках по 1 261 гривень 16 копійок з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість у сумі 88 290,08 гривень, з яких: 69 151,29 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.08.2024; 793,80 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 11 747,70 гривень за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.08.2024; 460,08 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 991,12 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; 322,40 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; інфляційні втрати в сумі 3 496,23 гривень; 3% річних в сумі 1 327,46 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у сумі 2 522 гривень 32 копійки, в рівних частках по 1 261 гривень 16 копійок з кожного.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/.
Учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», р/р НОМЕР_2 в Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ЄДРПОУ 31557119, місцезнаходження: 61037, м. Харків вул. Мефодіївська, 11;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 22 липня 2026 року.

Суддя : Я.Ю. Семенова