ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 р.	Справа № 440/17422/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
прокурора - Комісара О.О., представника першого відповідача - Книша М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 02.04.26 року по справі № 440/17422/25
за позовом Виконувача обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури Хмари Максима Анатолійовича в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради 
до  Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", ОСОБА_1 ,   
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Виконувач обов`язки керівника Полтавської окружної прокуратури Хмара Максим Анатолійович (далі по тексту – прокурор) в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (далі по тексту – Департамент, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" (далі по тексту – НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", Університет, перший відповідач), ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , другий відповідач), ОСОБА_2 (далі по тексту – ОСОБА_1 , третій відповідач) в якому просив зобов`язати Національний університет "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
В обґрунтування позовних вимог прокурор повідомив, що відповідно до рішення Полтавської міської ради народних депутатів від 24.02.1993 "Про доповнення до переліку пам`ятників історії та архітектури місцевого значення", затвердженого 11 сесією міської Ради народних депутатів, будівлі по вул. Короленка, 2 у місті Полтаві надано статус пам`ятників історії і архітектури місцевого значення; у подальшому розпорядженням голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590, з урахуванням змін, внесених розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 за № 529 вказана будівля визнана щойно виявленим об`єктом культурної спадщини, у зв`язку з чим вона отримала статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення. 
З огляду на таку обставину та враховуючи, що згідно з довідкою від 21.08.2024 № 15-08/2997 вищевказаний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, перебуває на балансі Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", інвентаризаційний номер 101320031, а відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1995, посвідченого відділом приватизації житла технічного університету, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прокурор вважає, що саме НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , як власники щойно виявленого об`єкту культурної спадщини на виконання вимог статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2020 № 1805-III повинні були звернутися до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації з заявою про укладення охоронного договору на вказану будівлю в порядку та відповідно до вимог законодавства про охорону культурної спадщини. Проте, таких звернень станом на 21.07.2025 не надходило, чим порушено інтереси держави у сфері охорони культурної спадщини, оскільки така бездіяльність відповідачів може призвести до псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності.
З посиланням на те, що у спірних правовідносинах органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, який не вживає заходів на захист інтересів держави, прокурор наполягав на дотриманні ним порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки з відповідей Департаменту від 21.07.2025 № 01-11-01.2-18/1481 вих., 22.09.2025 № 01-11-012-18/1920 вих, отриманих на листи прокуратури від 26.09.2024 №55-75-114602 вих-24, від 27.05.2024 № 55-75-8972 вих-24, від 14.07.2025 № 55-88-9749 вих-25, 19.09.2025 № 55-88-12892 вих 25 про виявлені порушення вимог законодавства та необхідність вжиття заходів реагування в судовому порядку, вбачається, що на даний час договір на щойно виявлений об`єкту культурної спадщини не укладено. 
З посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, переконував, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Враховуючи обставини щодо обізнаності Департаменту про порушення відповідачами, як власниками щойно виявленого об`єкта історії та архітектури – «Міський особняк» по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, пам`ятко охоронного законодавства та те, що позивач, як компетентний орган, протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, наполягав на наявності підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах. 
Звернув увагу суду, що правовідносини між органом охорони культурної спадщини Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (позивачем) та відповідачами мають публічний характер, оскільки пов`язані з реалізацією державного управління охороною культурної спадщини. А відтак, розгляд даного позову належить до компетенції Полтавського окружного адміністративного суду.
Також вважав, що оскільки порушення відповідачем пам`яткоохоронного законодавства шляхом свідомого не укладення з травня 2024 року охоронного договору є триваючим правопорушенням, за яке застосовуються заходи впливу немайнового характеру, не можуть бути застосовані судом процесуальні строки, які передбачені статтею 122 КАС України. З огляду на те, що на дату звернення прокурора до суду з цим позовом не припинили існувати підстави для такого звернення (відповідачами не виконано імперативно визначений законодавством обов`язок щодо укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури – «Міський особняк» по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві), правопорушення є триваючим.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 зобов`язано Виконавчий комітет Полтавської міської ради надати суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 та інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
28.01.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов лист Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради № 01-12-05-09/693, згідно якого за наявними обліками Реєстру територіальної громади Полтавської міської територіальної громади відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 - відсутні.
28.01.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов лист Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради № 01-12-05-09/694, згідно з яким за наявними обліками Реєстру територіальної громади Полтавської міської територіальної громади відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.06.2025 знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , по смерті.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 закрито провадження у справі №440/17422/25 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у справі № 440/17422/25 позов виконувача обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури Хмари Максима Анатолійовича (код ЄДРПОУ 02910060, вул. Антона Грицая, 1, м. Полтава) в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (код ЄДРПОУ 43434119, майдан Незалежності, 5, м. Полтава) до Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" (код ЄДРПОУ 02071100, проспект Віталія Грицаєнка, 24, м. Полтава), ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Зобов`язано Національний університет "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Перший відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у справі № 440/17422/25 в частині, що стосується Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про ігнорування судом першої інстанції положень законодавства, що є ключовими для правильного вирішення цієї справи, зокрема, Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі по тексту - Порядок № 1768), Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України 11.03.2013 № 158 (далі також Порядок № 158), що призвело до прийняття до незаконного рішення.
Так, поза увагою суду залишилося те, що після набуття будівлею статусу щойно виявленого об`єкту історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, Департамент всупереч пункту 13 Порядку № 1768, не повідомляв про це першого відповідача в письмовій формі. Не дотримано позивачем і вимоги пункту 4.6. Порядку № 158, оскільки рішення про внесення нерухомого об`єкту культурної спадщини до Переліку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за формою, наведеною в додатку 4 до цього Порядку, НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" не надсилалося.
Так само першому відповідачу невідомо і про те, чи здійснювався Департаментом культури ОВА відповідний запис в Журналі обліку видачі повідомлень про статус нерухомого об`єкта культурної спадщини за формою, наведеною в додатку 5 до Порядку № 158.
Наполягав, що відповідним (уповноваженим) органом, яким є Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, не надсилалось на адресу Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» повідомлень про набуття нерухомим майном по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини ані у спосіб, передбачений законодавством, чинним станом на дату винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529, ані у спосіб, передбачений законодавством, чинним станом на дату пред`явлення до суду цього позову. 
Однак, вказаним обставинам судом першої інстанції внаслідок не застосування наведених норм Порядку № 158 правова оцінка не надавалася, що призвело до неправильного тлумачення пункту 13 Порядку № 1768 та неправильного вирішення справи.
Крім того, повертаючись до змісту пункту 13 Порядку № 1768, переконував, що оскільки до матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів (копії письмового повідомлення, складеного за формою, наведеною в додатку 4 до Порядку № 158, направленого відповідачеві уповноваженим органом - Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації або копії квитанції про направлення такого повідомлення рекомендованим листом або копії повідомлення про вручення такого повідомлення при його направленні рекомендованим листом) факту повідомлення апелянта про набуття відповідним нерухомим майном правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, здійсненим належним суб`єктом владних повноважень у спосіб, передбачений законодавством, у спірних правовідносинах відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не виникло обставин (не настала подія), з якою законодавець пов`язує початок строку на укладення охоронного договору, встановленого пунктом 13 Порядку № 1768. А відтак, першим відповідачем не допущено жодних порушень, а позов, який пред`явлено передчасно, задоволенню не підлягає.
Стверджував, що висновок суду першої інстанції про те, що наведені у пункту 6 Порядку № 1768 документи, у розумінні статті 1 Закону №1805-III не є обліковою документацією свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Зауважив, що НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» після отримання 28.02.2025 листа Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 26.02.2025 № 01-11-01.2-18/350вих, яким Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» зобов`язано невідкладно вжити заходів щодо укладення з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради в установленому порядку охоронного договору на належну частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, було вжито низки активних дій з метою забезпечення укладення охоронного договору.
Зокрема, направлено звернення до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради за № 4/987 від 06.03.2025, яким заявлено прохання звернутись до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації для спонукання до належного виконання вказаних у цьому листі обов`язків, передбачених законом, а уразі неможливості вжити таких заходів – самостійно виконати передбачені пунктом 2.1. Порядку № 158 обов`язки, а саме, функції Замовника та укласти з цією метою контракт на дослідження нерухомого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 для його взяття на облік та подальшої державної реєстрації, шляхом, зокрема, укладення договору на складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2.
У відповідь на вказане звернення Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради надано лист № 01-11-01.2-18/938вих від 14.05.2025, в якому зазначено, що органами, на які нормативно-правовими актами у сфері охорони культурної спадщини, покладено обов`язок забезпечити занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку, письмово інформувати власника такого об`єкта та забезпечити складання облікової документації, визначено органи виконавчої влади – обласні державні (військові) адміністрації.
Крім того, в інтересах НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» направлено звернення до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації за № 4/986 від 06.03.2025, яким заявлено клопотання припинити протиправну бездіяльність і виконати передбачені законом обов`язки, зокрема, виконати функції Замовника та укласти з цією метою контракт на дослідження нерухомого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 для його взяття на облік та подальшої державної реєстрації, шляхом, зокрема, укладення договору на складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2.
У відповідь на вказане звернення Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації надано відповідь листом № 01-20/519 від 14.03.2025, яким фактично відмовлено у задоволенні клопотання виконати передбачені законом обов`язки, зокрема, виконати функції Замовника та укласти з цією метою контракт на дослідження нерухомого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 для його взяття на облік та подальшої державної реєстрації, шляхом, зокрема, укладення договору на складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2. 
Щодо виготовлення облікової документації у листі № 01-20/519 від 14.03.2025 зазначено наступне: «..згідно пункту 7 статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень Департаменту належить забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини, а в разі отримання дозволу на їх переміщення (перенесення) - демонтаж із них елементів, які становлять культурну цінність, з метою збереження, а отже, зобов`язання Департаменту обмежені лише забезпеченням складання облікової документації, і не розповсюджуються на її виготовлення.».
Зауважив, що апелянт не має можливості виконати відповідні послуги з розроблення облікової документації безкоштовно, оскільки відповідно до підпункту 14 пункту 1.8 його Статуту такі послуги для різних замовників надаються виключно платно, що відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, якою затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності. Так, згідно з вказаним Переліком послуги, які передбачені підпунктами 16, 21 пункту 2 Переліку в цілому, рівно як і послуги з розробки облікової документації зокрема, не входять до числа тих, які НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» має право надавати на безоплатній основі.
Разом з тим, НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» може здійснити розробку облікової документації нерухомого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, на платній основі, на підставі договору, укладеного з Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, та, відповідно, у разі, якщо Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації звернеться до нього з пропозицією укладення такого договору.
Доказів того, що Департаментом вживалися або плануються будь-які заходи на виконання своїх повноважень, окрім звернень до першого відповідача з вимогою всупереч положенням законодавства профінансувати роботи з виготовлення облікової документації або всупереч положенням законодавства виконати такі роботи самостійно та безоплатно, матеріали справи не містять.
Разом з тим, відповідь Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації за № 01-20/628 від 31.03.2025 містила таку інформацію – зазначалось, що на 2025 рік фінансування сфери охорони культурної спадщини, що передбачає і виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини, в обласному бюджеті не передбачено.
З огляду на вищевказане, в інтересах НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» було направлене звернення до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України № 4/37 від 08.07.2025, у якому зазначено, зокрема про те, що всупереч вимогам законодавства, Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації не забезпечено складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини протягом 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавського району Полтавської області. Повідомлено, що внаслідок неналежного виконання (невиконання) своїх обов`язків Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» позбавлений можливості виконати свої обов`язки, передбачені законом, та укласти в установленому порядку охоронний договір на належну Університету частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2.
Адвокат Книш М.В. в інтересах Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» неодноразово направляв листи, звернення та запити до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації щодо необхідності виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2. Однак, за результатами їх розгляду Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації не реалізував відповідні повноваження, зокрема, не виконав функції замовника та не уклав з цією метою контракт на дослідження нерухомого об`єкту культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 для його взяття на облік та подальшої державної реєстрації, шляхом, зокрема, укладення договору на складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2.
Проінформував, що у відповідь на звернення апелянта (№ 4/37 від 08.07.2025) Міністерством культури та стратегічних комунікацій України надано лист № 08/113/94-25 від 14.07.2025 «Про прийняття рішення щодо зобов`язання Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини», яким поінформовано, що Міністерство звернулося листом до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації з проханням забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини з метою укладення охоронного договору.
Після отримання листа відповіді Міністерства культури та стратегічних комунікацій України № 08/113/94-25 від 14.07.2025, в інтересах Університету до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації направлено черговий адвокатський запит за № 4/45 від 31.07.2025, в якому запитано інформацію та копії документів, що її підтверджують, щодо заходів, вжитих Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації в ході реагування на лист Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.07.2025 № 06/113/6834-25, а також переліку запланованих подальших заходів та дат їх здійснення.
Однак, у відповідь на вказаний запит, Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації надано лист за № 01-20/1466 від 12.08.2025, яким фактично надано текст відповіді, ідентичний до попередньої. З цього слідує, що Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації не вжито жодних заходів реагування на лист Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.07.2025 № 06/113/6834-25, як і не планується вживати жодних заходів в майбутньому.
З огляду на наведені обставини, Університет звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у справі № 440/12146/25 до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, за наслідками розгляду якого Полтавським окружним адміністративним судом винесено рішення від 02.12.2025 у справі 440/12146/25, адміністративний позов Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерства культури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації відносно нескладення відповідної облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк» за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2. Зобов`язано Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації скласти відповідну облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк» за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2. 
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі 440/12146/25 набрало законної сили.
На звернення представника апелянта до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації від № 4/121 від 06.02.2026 та адвокатський запит № 4/122 від 06.02.2026 надано відповідь № 01-20/298 від 09.02.2026, зі змісту якої вбачається, що рішенням Полтавської обласної ради № 1072 від 25.12.2025 затверджено «Програму розвитку культури, туризму та охорони культурної спадщини Полтавської області на 2026-2030 роки» (далі – Програма), якою передбачено замовлення послуг з виготовлення пам`яткоохоронної документації. За умови фінансування зазначеної Програми у 2026 році буде замовлено виготовлення облікової документації за рахунок обласного бюджету на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за адресою : м. Полтава, вул. Короленка, 2.
Отже, Університетом вжито значного обсягу активних дій з метою укладення охоронного договору, що свідчить про його активну позицію, спрямовану на належне виконання вимог законодавства про охорону культурної спадщини як НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», так і іншими уповноваженими суб`єктами. В свою чергу, охоронний договір наразі не укладено саме через неналежне виконання уповноваженими суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених законодавством.
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що хоча на Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради дійсно покладено обов`язок з виготовлення облікових документів, до їх складу не входять визначені у пункті 6 Порядку № 1768 документи, які мали подати відповідачі для укладення відповідного договору, вказав, що такий не відповідає обставинам справи, оскільки : по-перше, обов`язок розробки облікової документації покладено не на Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, як про це зазначає суд першої інстанції, а на Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації; по-друге, відповідачі, у тому числі Полтавська політехніка, не мають обов`язку подавати будь-які документи для укладення охоронного договору; по-третє, слід розрізняти різні редакції Порядку № 1768, детальний аналіз яких Університетом наведено у відзиві на позовну заяву. 
Наголошував, що посилання апелянта на більш ранні редакції Порядку №1768 на обґрунтування правомірності діянь Університету за всіма редакціями Порядку № 1768, не надає суду права не враховувати чинну редакцію Порядку №1768 (зокрема пункт 20) під час винесення рішення від 31.03.2026 у справі № 440/17422/25 та не надавати оцінку обставинам справи на відповідність до чинного законодавства.
Якщо ж суд першої інстанції вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норми права, які втратили чинність на дату розгляду справи судом першої інстанції, то їх слід застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами права, що регулювали відповідні правовідносини, та на які Університет посилався у відзиві. 
Зокрема, застосувавши пункт 6 Порядку № 1768 в редакції, чинній на дату винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529, слід було врахувати і пункт 5 розділу VI Порядку № 158 у редакції, чинній на ту ж дату, згідно якої обов`язок щодо паспортизації (складення одного з документів, передбачених пунктом 6 Порядку № 1768 у відповідній редакції) покладався саме на органи охорони культурної спадщини.
Крім того, зазначив, що відповідно до пункту 20 Порядку № 1768 та пункту 3.1 Порядку № 158, облікова картка, яка є додатком № 3 до охоронного договору, входить до облікової документації, розроблення якої, відповідно до положень пункту 4.8 Порядку № 158, повинен забезпечити уповноважений орган у строк, що не перевищує трьох років.
Отже, облікова картка є складовою облікової документації на відповідний об`єкт, а підготовка відповідних додатків має передувати самому укладенню охоронного договору та потребує певного часу. А відтак, до моменту розроблення облікової документації на об`єкт, неможливо укласти охоронний договір щодо такого об`єкта.
На виконання вимог пункту 4.8 чинного на даний час Порядку № 158 саме уповноважений орган охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації-Департамент культури і туризму Полтавської ОВА зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
Враховуючи, що Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради визнав неможливість укладення охоронного договору щодо нерухомого майна за адресою м. Полтава, вул. Короленка, 2, до складення всіх необхідних документів, що мають слугувати додатками до охоронного договору, зокрема облікової документації, складення якої в силу вимог законодавства зобов`язаний забезпечити Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, що підтверджено листом Департаменту культури ПМР № 01-11-01.2-18/1966 від 07.10.2024, направленому до Полтавської окружної прокуратури, який додано в якості додатку до позовної заяви у цій справі, з боку першого відповідача відсутня будь-яке ухилення від укладення охоронного договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Однак, органами прокуратури, прокурором та судом першої інстанції повністю проігноровано зміст вказаного листа, наведених у ньому положень законодавства та фактичних обставин.
З посиланням на частину 4 статті 78 КАС України, з огляду на суб`єктний склад учасників справи № 440/12146/25, наполягав на необхідності врахування при вирішенні цієї справи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 440/12146/25, яким встановлено необхідність наявності облікової документації для укладення охоронного договору та неможливість укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – Міський особняк, розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 без виконання обов`язку уповноваженим органом складення облікової документації на такий об`єкт.
Підкреслив, що висновки щодо застосування пункту 5 розділу VI Порядку № 158 та наказу Міністерства культури і мистецтв України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 13.05.2004 №295/104 «Про затвердження форм облікової картки та паспорта об`єкта культурної спадщини» (далі - Наказ № 295/104) в редакції, чинній на момент винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529 викладено Верховним Судом у постанові від 09.09.2025 у справі № 440/10514/23. За висновком Верховного Суду, викладеним у пункті 37, невиконання уповноваженим органом охорони культурної спадщини свого обов`язку щодо розроблення паспорта щойно виявленої пам`ятки архітектури є об`єктивною перешкодою для укладення охоронних договорів і не може розцінюватися як порушення законодавства про охорону культурної спадщини з боку власників, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.».
Разом з тим, ані Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, ані Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації не здійснювалось складення паспорта об`єкта культурної спадщини на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини міський особняк, що розташований за адресою : вул. Короленка, 2 у м. Полтава. Інше не підтверджується жодним доказом, наявним у матеріалах справи.
З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що з урахуванням вимог чинного законодавства України, обов`язок Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації скласти відповідну облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, не звільняє власника, користувача пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її частини обов`язок не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини вважає таким, що не відповідає обставинам справи.
Звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що прокурор у позовній заяві також наводить недостовірну інформацію щодо питання строків звернення до адміністративного суду з цим позовом та посилається на судові рішення у справах, що стосуються строку застосування санкцій публічно-правового характеру, строків притягнення до адміністративної відповідальності та іншої нерелевантної судової практики, яка не підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин. 
На переконання апелянта, суд першої інстанції не з`ясував ані складу інкримінованого першому відповідачу правопорушення, ані вини Університету у такому правопорушенні, та не встановив якими доказами доводиться наявність складу відповідного правопорушення та вини.
В свою чергу, Університетом не вчинено жодних порушень, а тим більше триваючих порушень. Відтак, наведені прокурором та судом першої інстанції принципи не можуть бути застосовані до першого відповідача та строків звернення до суду з позовом у цій справі.
Незрозумілим для першого відповідача є і підстава, якою прокурор керувався, стверджуючи про порушення відповідачем законодавства, не конкретизуючи яким саме (Університетом або ОСОБА_3 ) в частині свідомого не укладення охоронного договору, починаючи з травня 2024 року, і чому саме з травня і саме 2024 року.
Водночас, позивач та прокурор ані у позовній заяві, ані після відкриття провадження у справі взагалі не заявляли про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. 
Підсумовуючи вищевикладене, зазначив, що діяння прокурора щодо пред`явлення цього позову є суперечливою поведінкою та зловживанням правом. Однак, судом першої інстанції проігноровано ці обставини, чим в цій частині допущено неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Також вважав, що судом першої інстанції не встановлено базових обставин, що підлягають доказуванню у цій категорії справ, зокрема, за відсутності доказів на підтвердження актуальної інформації щодо власників (користувачів) щойно виявленого об`єкта культурної спадщини міський особняк, що розташований за адресою вул. Короленка, 2 у м. Полтава, у порушення статей 23, 24 Закону № 1805-III та пункту 13 Порядку № 1768, не з`ясовано, що статус Університету як балансоутримувача вказаної житлової нерухомості, не є доказом права власності чи права користування Університету на такий об`єкт, що унеможливлює взагалі звернення позову саме до апелянта.
Незважаючи на це, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні іменує відповідачів як власників, та задовольняє позов виходячи з наявності у них відповідного статусу.
Додатково наголосив, що з огляду на необхідність попереднього складення документів перед укладенням охоронного договору, що також потребує часу, укласти охоронний договір, навіть за наявності для цього підстав протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили неможливо. Крім того, зауважив, що відповідно до пункту 3.1. пунктів 4.1.-4.4. Порядку № 158 без попереднього складення облікової документації об`єкт не може набути статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
В свою чергу, формуючи норми чинного законодавства, зокрема, пункту 13 Порядку № 1768, законодавець вочевидь враховував ці обставини (норми законодавства) та визначив місячний строк виходячи з відсутності будь-яких технічних перешкод в укладенні охоронного договору станом на відповідний момент, оскільки згідно законодавства в такому разі облікова документація вже має бути складена на момент початку перебігу цього строку.
Однак, «Міський особняк» по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві визначено щойно виявленим об`єктом культурної спадщини відповідно до раніше чинного законодавства (раніше чинної редакції нормативно-правових актів), що не передбачали необхідності існування облікової документації на момент набуття об`єктом статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
В свою чергу, раніше чинна редакція Порядку № 1768 взагалі не містила норм, аналогічних до пункту 13 Порядку № 1768. Зокрема, редакція Порядку № 1768, чинна станом на дату винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529, у пункті 2 мала норму аналогічну до норми, передбаченої пунктом 12 чинної наразі редакції Порядку № 1768. Однак норм, що встановлювали обов`язок укласти охоронний договір у місячний строк з моменту внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та поінформування про це власнику (користувачу) цього об`єкта чи його (її) частини або уповноваженому ним органу (особі) станом на дату винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529 не існувало.
Отже, до відповідачів неможливо застосувати положення пункту 13 Порядку № 1768, зокрема в частині обов`язку укласти охоронний договір у місячний строк, оскільки за загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Разом з цим, судом першої інстанції проігноровано вищенаведені доводи Університету, викладені у відзиві на позовну заяву, так само як і наведені норми права. Тобто, оскаржуване рішення в цій частині винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
На переконання апелянта, оскаржуване рішення суду першої інстанції не враховує також того, що кожен власник (користувач) зобов`язаний укласти охоронний договір на належну йому частину об`єкта. Отже, вимога укладення охоронного договору на весь об`єкт, заявлена прокурором та задоволена судом першої інстанції, не ґрунтується на положеннях законодавства.
З огляду на висновок Верховного Суду, викладений у пункті 37 постанови від 09.09.2025 у справі № 440/10514/23, на думку першого відповідача відсутні підстави не лише для пред`явлення цього позову, а й для представництва виконувачем обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури Хмарою Максимом Анатолійовичем та органами прокуратури в цілому інтересів держави у цій справі взагалі чи інтересів Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, оскільки невиконання уповноваженим органом охорони культурної спадщини свого обов`язку щодо розроблення паспорта щойно виявленої пам`ятки архітектури є об`єктивною перешкодою для укладення охоронних договорів і не може розцінюватися як порушення законодавства про охорону культурної спадщини з боку власників.
Враховуючи, що розголошення відомостей досудового розслідування (розповсюдження доказів) у кримінальному провадженні № 42024172060000024 від 21.03.2024, а саме відповіді, наданої в інтересах Університету за вихідним № 4/924 від 05.09.2025 та доданих до неї додатків призвело до збору похідних доказів – всіх інших додатків, долучених прокурором до позовної заяви, наполягав, на недопустимості всіх доказів, наданих прокурором в якості додатків до позовної заяви.
Беручи до уваги, що розголошення прокурором відомостей досудового розслідування (розповсюдження доказів) у кримінальному провадженні № 42024172060000024 від 21.03.2024, а саме відповіді, наданої в інтересах Університету за вихідним № 4/924 від 05.09.2025 та доданих до неї додатків має ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 387 Кримінального кодексу України (розголошення даних досудового розслідування, вчинене прокурором), стверджував, що суд першої інстанції повинен був вирішити питання щодо винесення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу Полтавська окружна прокуратура заперечувала проти її задоволення, вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у справі № 440/17422/25 є законним та обґрунтованим та таким, що скасуванню не підлягає.
Вважає, що НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" не наведено конкретного порушення норми процесуального права, при вирішення спору у справі №440/17422/25, а судом дотримано вимог передбачених положеннями КАС України.
Щодо твердження апелянта про неправильне тлумачення судом закону, що призвело до неправильного вирішення справи, зазначив, що згідно з пунктом 12 Порядку №1768 саме на власника (користувача) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженого ним органу (особи) покладено обов`язок не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Враховуючи, що рішенням Полтавської міської ради народних депутатів від 24.02.1993 «Про доповнення до переліку пам`ятників історії та архітектури місцевого значення, затвердженого 11 сесією міської Ради народних депутатів» надано статус пам`ятників історії і архітектури місцевого значення спорудам згідно додатку, в тому числі будівлі по вул. Короленка, 2 у місті Полтаві, а розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 за № 529, що знаходиться в прямому доступі за посиланням https://radapoltava.gov.ua/city/cultobject/, внесенні зміни до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590, відповідно до яких міський особняк, за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини (порядковий номер у переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавського району Полтавської області 22.93), з огляду на повідомлення Університету листами Департаменту культури і туризму Полтавської військової адміністрації від 08.10.2024 за № 01-20/1843 та від 26.12.2024 за № 01-11-01.2-18/2572 про обов`язок щодо укладання охоронного договору та надсилання Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради рекомендованими листами від 21.08.2025 № 01-11-01.3-03/1699 вих. Та від 04.06.2025 за № 01-11-01.2-18/1100 повідомлення ОСОБА_1 про необхідність укладення охоронного договору на об`єкт щойно виявленої культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання такого повідомлення, та відсутність таких договорів, наявні підстави для зобов`язання відповідачів укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Звернув увагу, що з листа Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА від 22.08.2024 апелянту було відомо про внесення будівлі «Міський особняк», по вул. Короленка, 2 м. Полтави до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області, а 04.06.2025 за № 01-11-01.2-18/1100 х Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради вкотре адресовано лист ОСОБА_1 щодо обов`язку укласти охоронний договір, що узгоджується з приписами Порядку № 158, затвердженого з метою врегулювання відносин, які виникають відповідно до абзацу третього частини другої статті 14 Закону № 1805-III.
Зауважив, що у позовній заяві йдеться про щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, будівлю за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, а позовною вимогою є саме укладання охоронного договору, а не питання правовідносин, які виникають при здійсненні обліку об`єктів культурної спадщини, який затверджено наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158, а тому вважає посилання представника першого відповідача на Порядок №158 не доречним.
Твердження апелянта про не надсилання Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації повідомлення про набуття об`єкту за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 статусу щойно виявленого об`єкту культурної спадщини є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються письмовими доказами доданими до позовної заяви, а саме листом НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 22.08.2024 та іншими матеріалами справи в сукупності.
Окрім того, з тексту апеляційної скарги вбачається, що НУ «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» було відомо, що об`єкт який перебуває у них на балансі та розташований за адресою : вул. Короленка 2, м. Полтава, є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини, а тому існує обов`язок щодо укладення охоронного договору на вказаний об`єкт.
Щодо неправильного застосування на думку апелянта норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в частини відсутності облікової документації, з посиланням на статтю 23 Закону № 1805-III наголошував, що обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
З огляду на наказ Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації «Про внесення змін до Наказу Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації № 186 від 22.11.2021 «Про укладання охоронних договорів», повноваження укладати охоронні договори на пам`ятки та щойно виявленні об`єкти культурної спадщини чи їх частини делеговано саме Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, одним із головних завдань якого є збереження і розвиток національно-культурної самобутності, народних традицій та звичаїв, забезпечення охорони культурної спадщини, пам`яток історії та культури, розвиток україномовних форм культурного життя, зв`язків з українцями, що проживають за кордоном, молоді в громадському суспільстві, національно патріотичне виховання, соціального та правового захисту дітей та сімей (п.2.2.3 Положення про Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, затвердженого рішенням 3 сесії Полтавської міської ради 8 скликання від 19.03.2021 (далі – Положення)). Однак, з відповідей Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради вбачається, що останнім зайнято споглядацьку позицію щодо порушеного питання. А відтак, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, за висновками Верховного Суду прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Отже, лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи, в тому числі, досудового врегулювання, які не призвели до реального усунення порушень інтересів держави, не відповідають вимогам чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведені обставини щодо обізнаності Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради про порушення відповідачами пам`ятко охоронного законодавства України, наявний визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідний компетентний орган бездіє протягом тривалого часу.
За таких обставин пред`явлення прокурором позову зобов`язального характеру є ефективним способом захисту інтересів держави, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Основного Закону України із збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення.
Оскільки обов`язок щодо укладення охоронних договорів на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини покладено на Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, прокурор виступив в його інтересах. В свою чергу, Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації не є учасником справи № 440/17422/25, тож зауваження апелянта з приводу наявних між ними спірних питань є недоцільними при розгляді саме цієї позовної заяви.
Аналізуючи ініційований прокурором судовий спір в розрізі правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.06.2018 у справі № 464/2638/17, від 06.09.2021 по справі № 560/2798/19, від 25.03.2008 у справі № 21-2343во07, які є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, можна прийти до висновку, що порушення відповідачем пам`ятко охоронного законодавства шляхом свідомого не укладення з травня 2024 року охоронного договору є триваючим правопорушенням, за яке застосовуються заходи впливу немайнового характеру та не можуть бути судом застосовані процесуальні строки, передбачені статтею 122 КАС України.
Твердження апелянта про те, що діяння прокурора при пред`явлення цього позову є суперечливою поведінкою та зловживання правом, на переконання прокурора, не узгоджується з нормами чинного законодавства, так як стаття 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Беручи до уваги, що вказаних правовідносинах відповідачі порушують інтереси держави, оскільки не вживають передбачені законом заходи для збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини місцевого значення, а не укладення охоронного договору може призвести до зміни зовнішнього вигляду пам`ятки історії та архітектури, її просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності, загрози руйнування, у розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та частини 4 статті 53 КАС України наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави.
Наполягав, що під час звернення до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах держави в особі в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до Національного університету Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка, ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії прокурором надано достатньо належних доказів, щодо мають значення для вирішення справи, а правові підстави позову щодо укладення охоронного договору, зазначенні у позовній заяві з якою звернувся прокурор до Полтавського окружного адміністративного суду.
Стверджував, що на виконання вимог статті 23 Закону № 1805-III та пункту 12 Порядку № 1768 та з урахуванням рішення Полтавської міської ради народних депутатів від 24.02.1993 «Про доповнення до переліку пам`ятників історії та архітектури місцевого значення, затвердженого 11 сесією міської Ради народних депутатів», яким надано статус пам`ятників історії і архітектури місцевого значення спорудам згідно додатку, у тому числі будівлі по вул. Короленка, 2 у місті Полтаві, а у подальшому розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 за № 529, із внесеними змінами до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590, ця ж будівля визнана щойно виявленим об`єктом культурної спадщини (порядковий номер у переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавського району Полтавської області 22.93), перший відповідач зобов`язаний був укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини, що спростовує твердження апелянта про те, що статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини може набути лише той об`єкт, який вже має складену облікову документацію. 
Підкреслив, що Законом передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.
Вважає, що судом при винесенні рішення враховано, що кожний власник/користувач об`єкту має укласти охоронний договір на належну йому частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини.
Цитуючи норми статей 72, 73, 76 КАС України, повідомив, що оскільки 20.12.2025 процесуальним прокурором, враховуючи виявлення в ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 42024172060000024 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 КК України, підстави для представництва інтересів держави поза межами кримінального провадження, з метою забезпечення завдань, визначених статтею 2 КПК України, вирішено підготувати звернення до суду з цим позовом.
А відтак, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 222 КПК України, прокурорам Полтавської окружної прокуратури, які відповідно до розподілу обов`язків здійснюють представництво інтересів держави в суд, дозволено використовувати копії документів та інформацію, що міститься в матеріалах кримінального провадження № 42024172060000024 від 21.03.2024 щодо будівлі «Міський особняк», за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, що не може завдати результатам досудового розслідування та судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні. 
У додаткових поясненнях, наданих до суду 18.05.2026, апелянт зазначив, що не погоджується з відзивом прокурора на апеляційну скаргу та його доводами, оскільки такі мають значну кількість неточностей та не відповідають дійсності, у тому числі нормам законодавства, фактичним обставинам справи та доводам апеляційної скарги.
З посиланням на пункт 2 розділу І Порядку № 158 в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529, вказав, що у спірних правовідносинах уповноваженим органом був як і нині є Департамент культури ОВА, який так само апелянту не надсилав відповідне повідомлення ані у спосіб, передбачений законодавством, чинним станом на дату винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529, ані у спосіб, передбачений законодавством, чинним станом на дату пред`явлення до суду цього позову.
При цьому, судом першої інстанції не застосовано наведені норми Порядку № 158, які підлягали застосуванню, у зв`язку з цим здійснене неправильне тлумачення пункту 13 Порядку № 1768, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зауважив, що оскільки щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – це об`єкт культурної спадщини, визнаний таким у спосіб, передбачений Порядком № 158, без врахування положень останнього взагалі, неможливо визначити, чи відповідний об`єкт є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини, чи він не є таким.
Крім того, згідно з підпунктом 3 пункту 20 Порядку № 1768, проти застосування норм якого до спірних правовідносин не заперечує прокурор, охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частину складається за формою згідно з додатком 2 та повинен містити такі додатки, зокрема, облікова картка (форма якої визначається Мінкультом). Нормативним актом, який затверджує форму облікової картки, і є Порядок № 158.
Звернув увагу, що ніколи не стверджував, що Університет не отримував жодних листів від органів охорони культурної спадщини, чи що він сам ніколи не звертався до них з вимогами вчинити дії, що входять до компетенції відповідних органів. Натомість, перший відповідач зазначав, що Університету ніколи не надходило повідомлення про набуття об`єктом по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, що було б направлене відповідним (компетентним) органом охорони культурної спадщини на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, як того вимагає частина 2 статті 19 Конституції України. Прокурором не надано доказів, які спростовують наведений аргумент апелянта. В свою чергу, судом першої інстанції проігноровано вказані обставини, не встановлено їх та не надано їм належної оцінки під час винесення оскаржуваного рішення.
Висловив застереження відносно того, що визнання першим відповідачем обставин того, що Закон № 1805-III дійсно містить певний норму, не є згодою з хибним припущенням прокурора про те, що першим відповідачем нібито було порушено вимоги такої норми, як і не свідчить про те, що компетентними органами вжито дій, необхідних для реалізації такої норми.
Твердження прокурора на те, що з відповідей Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради вбачається зайняття останнім споглядацької позиції щодо порушеного питання не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.
Департамент культури ПМР неодноразово надавав Полтавській окружній прокуратурі відповіді, з яких слідує однозначний висновок про відсутність підстав та передчасність пред`явлення цього позову. Фактично, в порушення вимог частин 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», за відсутності підстав для представництва інтересів держави в суді, вжито заходів для створення штучних передумов пред`явлення цього позову, нібито Департамент культури ПМР не здійснює або неналежним чином здійснює свої повноваження, що суперечить фактичним обставинам справи та нормам права, на які посилається перший відповідач.
Зауважив, що окремої уваги потребує факт безпідставного твердження про нібито «порушення відповідачами пам`ятко охоронного законодавства України», що суперечить фактичним обставинам справи та нормам права, якими регулюються спірні правовідносини, та обумовлений виключно відмовою прокурора від належної оцінки обставин та норм права. 
Неможливість укладення охоронного договору щодо нерухомого майна за адресою м. Полтава, вул. Короленка, 2 без попереднього складення облікової документації встановлено у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 440/12146/25, котре набрало законної сили, та сторонами у якому є Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації та Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради – позивач у цій справі. Отже, в силу частини 4 статті 78 КАС України, відповідні обставини, встановлені у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 440/12146/25, не підлягають доказуванню у цій справі.
Переконував, що у цій справі прокурором не доведено протиправності у діяннях першого відповідача, а відтак наведені прокурором справи є нерелевантними, на чому скаржник наголошував в апеляційній скарзі, та що не спростовано прокурором.
Також, прокурором не доведено, хто саме є власниками відповідного майна станом на дату розгляду справи, наявність факту переходу права власності на відповідний об`єкт (отримання об`єкта чи його частини у власність) після дати винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529, що є необхідною підставою застосування пункту 12 Порядку № 1768 в редакції, чинній станом на дату винесення оскаржуваного рішення чи пункту 2 Порядку № 1768 в редакції, чинній станом на дату винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529 - єдиної норми Порядку № 1768, яка передбачала підстави укладення охоронного договору на момент винесення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» від 16.07.2021 за № 529.
Прокурор не наводить жодної норми, з якої на його думку міг би слідувати висновок про те, що статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини може набути і об`єкт, який не має складену облікову документацію.
Не відповідає дійсності і посилання прокурора на те, що судом при винесенні рішення враховано, що кожний власник/користувач об`єкту має укласти охоронний договір на належну йому частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, оскільки резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить таких слів. 
На переконання апелянта незрозуміло, які могли існувати обставини, за яких заступник керівника Полтавської окружної прокуратури Хмара Максим Анатолійович мав дозвіл на розголошення інформації у кримінальному провадженні №42024172060000024 (чи його копію), тобто, іншими словами, отримав такий дозвіл, однак не міг надати його копію до суду першої інстанції. Прокурор не наводить таких обставин у своєму відзиві, що унеможливлює прийняття судом апеляційної інстанції дозволу на розголошення інформації у кримінальному провадженні № 42024172060000024 як доказу у цій справі. По-друге, уваги потребує питання змісту та форми дозволу на розголошення інформації у кримінальному провадженні № 42024172060000024, який не відповідає навіть базовим вимогам до документа, складеного органами прокуратури.
З огляду на вищевикладене, просив суд апеляційної інстанції критично поставитись до доводів відзиву, та здійснювати їх ретельний аналіз і перевірку, зокрема з урахуванням доводів цих додаткових пояснень.
У судовому засіданні представник першого відповідача вимоги апеляційної скарги просив задовольнити з підстав та мотивів, викладених вище.
Прокурор в судовому засіданні підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, та просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Позивач та другий відповідач у судове засідання не прибули, про дату час та місце їх проведення повідомлялися заздалегідь та належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника першого відповідача та прокурора, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Полтавською окружною прокуратурою Полтавської області під час здійснення представницької діяльності виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, установлено, що рішенням Полтавської міської ради народних депутатів від 24.02.1993 "Про доповнення до переліку пам`ятників історії та архітектури місцевого значення, затвердженого 11 сесією міської Ради народних депутатів" надано статус пам`ятників історії і архітектури місцевого значення спорудам згідно додатку, в тому числі будівлі по вул. Короленка, 2 у місті Полтаві.
Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 за № 529, що знаходиться в прямому доступі за посиланням https://radapoltava. gov.ua/city/cultobject/, внесені зміни до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590 та міський особняк, за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини (https://www.rada-poltava.gov.ua/uploads/perelik_ee0ba23a3b.pdf).
Однак, незважаючи на те, що вказана будівля отримала статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення, охоронний договір на вказаний об`єкт не укладено.
Відповідно до довідки від 21.08.2024 № 15-08/2997, вищевказаний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, перебуває на балансі Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", інвентаризаційний номер 101320031.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1995 №16, відділом приватизації житла технічного університету посвідчено, що квартира яка знаходиться за адресою: вул. Короленка, 2 кв.1, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 29179, у домоволодінні квартира АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (реєстровий №137-18151).
Листом від 08.10.2024 № 01-20/1844 Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації повідомив Полтавську окружну прокуратуру Полтавської області, що за результатами розгляду звернення Полтавської окружної прокуратури Полтавської області № 55-75-14601 ВИХ-24 вих-23 від 26.09.2024 стосовно будівлі за адресою: вул. Короленка, 2 у м. Полтава - "Міський особняк", що є щойно виявленим об`єктом історії та архітектури та внесений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 № 529 :
- зазначений об`єкт нерухомості взято на облік та внесено до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавського району Полтавської області відповідно до Розпорядження голови Полтавської облдержадміністрації від 16.07.2021 № 529;
Ініціювання питання занесення Міського особняку, що розташований за адресою вул. Короленка, 2 у м. Полтава до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не проводилося, оскільки відсутня облікова документація (IV Розділ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01.03.2024 № 158)).
- охоронний договір на даний об`єкт не укладено через відсутність облікової документації (пункт 20 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2024 № 630));
- до Департаменту надходив Лист від 22.08.2024 № 4/921 від адвоката Книша М. В. в інтересах Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" стосовно заходів для отримання доступу до щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - "Міський особняк", що розташований за адресою: вул. Короленка, 2 у м. Полтава;
- власника пам`ятки повідомлено про обов`язок укладення охоронного договору додатково проінформовано, що згідно зі статтею 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" усі власники пам`яток , щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. Відповідно до пункту 11 частини другої статті 6, статті 23 Закону Україні "Про охорону культурної спадщини" наказом Департаменту № 186 від 22.11.2021 "Про укладання охоронних договорів" (викладено у новій редакції наказом Департаменту № 68 від 08.06.2023) делеговано відповідним структурним підрозділам виконавчих комітетів та рад відповідних сільських, селищних, міських об`єднаних територіальних громад повноваження укладати охоронні договори на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частин з власниками або уповноваженими ними органами (особами), незалежно від форм власності на ці об`єкти, в установленому порядку відповідно до чинного законодавства.
Так, 08.10.2024 Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації направив до Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" повідомлення № 01-20/1843 про укладення охоронного договору.
26.12.2024 Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради звернувся до Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_1 із листами № 01-11-01.2-18/2572, № 01-11-01.2-18/2573, якими зобов`язував невідкладно вжити заходи щодо укладення з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради в установленому порядку охоронний договір на належну частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини "Міський особняк", що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Короленка, 2.
Листом від 04.02.2025 № 01-11-01.2-18/218 Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради повідомив Полтавську окружну прокуратуру Полтавської області, що Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради на постійній основі та в межах наданих повноважень проводиться робота спрямована на укладення охоронних договорів, зокрема, направлено листи співвласникам щойно виявленого об`єкту культурної спадщини "Міський особняк", місцезнаходження якого: м. Полтава, вул. Короленка, 2, а саме: Національному університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_2 про необхідність укладення охоронних договорів на належні їх частини щойно виявленого об`єкту культурної спадщини. На даний час охоронні договори на зазначений вище щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не укладено, облікова документація або облікова картка на об`єкт, а також інші необхідні для укладення договору документи ані власниками, ані уповноваженим органом до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради не надавалися.
26.02.2025 Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради звернувся до Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_1 із листами № 01-11-01.2-18/350 та №01-11-01.2-18/357, якими зобов`язував невідкладно вжити заходи щодо укладення з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради в установленому порядку охоронний договір на належну частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини "Міський особняк", що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2.
04.06.2025 Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 із листом № 01-11-01.2-18/1100, в якому зазначив щодо необхідності вчинити дії щодо укладення з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради в установленому порядку охоронний договір на належну частину щойно виявленого об`єкту культурної спадщини "Міський особняк", що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Короленка, 2.
24.11.2025 Полтавська окружна прокуратура Полтавської області повідомила в порядку частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, що Полтавською окружною прокуратурою Полтавської області під час здійснення представницької діяльності виявлено порушення вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, а саме: відсутність охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка , 2 та перебуває на балансі Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", інвентаризаційний номер 101320031. Про виявлені порушення з пропозицією самостійного звернення до суду повідомлявся Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради листами від 26.09.2024 № 55-75-І І 4602 вих-24, від 27.05.2024 № 55-75-8972 вих-24, від 14.07.2025 № 55-88-9749 вих-25, 19.09.2025 № 55-88-12892 вих 25. З відповіді та листів вбачається, що Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради не звернувся до суду з позовом про зобов`язання власника будівлі укласти охоронний договір. На підставі викладеного, відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомляє, що Полтавська окружна прокуратура Полтавської області звертається до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Оскільки охоронний договір на вказаний об`єкт не укладено, прокурор заявляє про порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що може привезти до псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності, у зв`язку з чим і поданий цей позов.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки незважаючи на обов`язок відповідачів, як власників пам`ятки культурної спадщини - будівлі "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, протягом 1 місяця з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування, визнання будівлі щойно виявленим об`єктом історії та архітектури укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини, яким у м. Полтаві є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, останні таких дій не вчинили, що є порушенням вимог статті 23 Закону № 1805-III.
Судом з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.12.2018 у справі №826/4605/16, у постанові від 23.12.2019 у справі №806/1536/18 та у постанові від 19.02.2021 у справі № 826/25854/15 зроблено висновок, що з аналізу положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" та Порядку № 1768 слідує, що юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи. Тобто, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.
Стосовно посилань відповідача, що складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини не є законодавчо передбаченим обов`язком власника такого об`єкта, натомість належить до сфери компетенції відповідних уповноважених органів, суд зауважив, що у розумінні статті 1 Закону № 1805-III обліковою документацією є документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.
Разом з цим, з аналізу наведених приписів суд дійшов висновку, що хоча на Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради і покладено обов`язок з виготовлення облікових документів, проте наведені у пункту 6 Порядку № 1768 документи, які мали подати відповідачі для укладення відповідного договору, не є обліковою документацією, у розумінні статті 1 Закону №1805-III.
Стосовно посилань НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" про те, що у судовому порядку зобов`язано Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації скласти відповідну облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини "Міський особняк" за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, як передумову для укладення охоронного договору, суд зазначив, що обов`язок Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації скласти відповідну облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, не звільняє власника, користувача пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її частини обов`язок не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Суд зауважив, що питання застосування наслідків пропуску строків звернення до суду за подібних правовідносин було предметом розгляду Верховним Судом, який у постанові від 15.04.2020 у справі № 127/16473/15-а виснував, базуючись на правовій позиції, висловленій у постановах Верховного Суду України від 25.03.2008 у справі № 21-2343во07 та Верховного Суду від 11.04.2018 № 804/401/17, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Відтак, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі № 580/6572/22, встановлений процесуальним законом строк звернення до адміністративного суду не повинен використовуватись як засіб легалізації триваючого правопорушення та не повинен бути однозначною підставою для відмови у застосуванні державою примусових заходів, спрямованих на його припинення.
Суд, зважаючи на доведений у ході судового розгляду факт не виконання відповідачами визначеного статтею 23 Закону № 1805-ІІІ обов`язку укласти охоронний договір, який має характер триваючого і не припинений станом на час розгляду і вирішення цієї справи, прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду.
З огляду на викладене, суд вважав за необхідне зобов`язати Національний університет "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог, скерованих до Університету), колегія суддів зазначає наступне.
Стосовно підстав звернення прокурора до суду.
Частиною третьою статті 5 КАС України передбачено, що у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положеннями статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 3 та 5 статті 53 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Отже, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.
Виключними випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Отже, системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.
Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
За положеннями частини четвертої цієї статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що право на представництво прокурор набуває, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.
Таке «не здійснення захисту» полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Водночас «здійснення захисту неналежним чином» полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Проте «неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому, прокурор, звертаючись із позовною заяву та обґрунтовуючи підстави звернення до суду через протиправність «не здійснення захисту» суб`єктом владних повноважень або «неналежність» такого захисту повинен навести не лише свою суб`єктивну думку щодо «не здійснення захисту» або «неналежність» такого захисту але й підтвердити це для суду відповідними доказами (тобто таким обставинам повинна бути надана юридична оцінка).
Існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки визначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього. Знову ж таки, таке обґрунтування повинно основуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен зазначити, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі №822/1169/17, від 13 травня 2021 року у справі №806/1001/17 та Великою Палатою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №826/13768/16, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).
Такі правові висновки та їх обґрунтування міститься у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 826/3492/18.
З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.
Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 4 частини другої статті 129 Конституції України).
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі № 806/602/18, від 13 березня 2019 року у справі № 815/1139/18, від 15 жовтня 2019 року у справі № 810/3894/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а, від 5 листопада 2019 року у справі № 804/4585/18, від 3 грудня 2019 року у справі № 810/3164/18 та від 1 червня 2022 року у справі № 260/1815/21.
З матеріалів справи вбачається, що звернення виконувача обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури до суду з цим позовом обґрунтовано бездіяльністю Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, яка полягає у невжитті позивачем, як компетентним органом у захисті інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини жодних заходів щодо судового захисту інтересів держави в частині усунення порушень (бездіяльності НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", ОСОБА_1 ) шляхом зобов`язання укласти охоронний договір. Такі обставини обґрунтовував листом Полтавської окружної прокуратури Полтавської області від 26.09.2024 № 55-75-114602 вих-24, яким до відома Полтавської міської ради доведено необхідність повідомлення власника щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 та перебуває на балансі Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", інвентаризаційний номер 101320031, щодо обов`язковості укладення охоронного договору на вищезазначений об`єкт культурної спадщини у місячний строк на умовах і порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, а у разі відсутності звернень власника будівлі до Департаменту про укладення охоронного договору, запропоновано звернутися до суду з позовними заявами про зобов`язання укласти охоронний договір на вказану пам`ятку культурної спадщини; у випадку не вжиття заходів реагування у судовому порядку, повідомити про відповідні причини.
Також прокурор посилався на лист прокуратури від 08.01.2025 № 55-88-243вих25 про надання Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації належним чином завірених доказів направлення листа № 01-20/1843 про обов`язок укласти охоронний договір власнику щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, листи прокуратури від 27.05.2024 № 55-75-8972 вих-24, від 14.07.2025 № 55-88-9749 вих-25 та від 19.09.2025 № 55-88-12892 вих 25 щодо надання належним чином завірених копій листів про необхідність укладення охоронного договору власнику вищевказаного щойно виявленого об`єкту культурної спадщини та з пропозицією звернення до суду з позовом про зобов`язання укласти охоронний договір власником щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, скерованих до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради. 
З відповіді Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації від 08.10.2024 № 01-20/1844 на лист прокуратури від 26.09.2024 № 55-75-14601ВИХ-24 вих-23 вих-24, вбачається, що ініціювання питання занесення Міського особняку, що розташований за адресою : вул. Короленка, 2 у м. Полтава до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не проводилося, оскільки відсутня облікова документація (IV Розділ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого Наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 11 березня 2024 року 2, а охоронний договір на даний об`єкт не укладено через відсутність облікової документації (пункт 20 Порядку укладення охоронних договорів пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768; власника пам`ятки повідомлено про обов`язок укладення охоронного договору.
Також, листами Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 07.10.2024 № 01-11-012-18/1966, від 04.02.2025 № 01-11-01.2-18/218вих повідомлено прокуратуру, що згідно з пунктом 20 Порядку № 1768 охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частину складається за формою згідно з додатком 2 та повинен містити, такі додатки, як акт візуального обстеження з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору, план території об`єкта культурної спадщини та облікову картку (форма якої визначається МКІП); підготовка вищезазначених додатків має передувати самому укладенню охоронного договору та потребує певного часу. Облікова картка, яка є додатком № 3 до охоронного договору, входить до облікової документації розроблення якої, відповідно до положень пункту 4.8 Порядку № 158, повинен забезпечити уповноважений орган у строк, що не перевищує трьох років, однак на даний час охоронний договір на зазначений вище щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не укладено, облікова документація або облікова картка на об`єкт, а також інші необхідні для укладення договору документи ані власниками, ані повноваженим органом до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавсько міської ради не надавалися.
Листом Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 20.03.2025 № 01-11-01.2-18/505вих повідомлено прокуратуру, що облікова документація на зазначений щойно виявлений об`єкт культурної спадщини до Департаменту не надходила, охоронний договір не укладений.
Також, листами Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 21.07.2025 № 01-11-01.2-18/148вих, від 22.09.2025 № 01-11-01.2-18/1920вих повідомлено прокуратуру, що на даний час охоронні договори на зазначений вище щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не укладено, облікова документація або облікова картка на об`єкт, а також інші необхідні для укладення договору документи ані власники, ані уповноважений орган до Департаменту не надавали.
З огляду на вищевикладене, оскільки Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради не звернувся до суду з позовом про зобов`язання власника будівлі укласти охоронний договір, прокурором 24.11.2025 повідомлено, що відповідно до вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Полтавська окружна прокуратура Полтавської області в особі Департаменту звертається до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою про зобов`язання власника будівлі укласти охоронний договір.
Таким чином, прокурор виконав вимоги абзацу 2 частини другої, абзаців 3 та 4 частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII, обґрунтував «інтерес держави» та підтвердив, що зверненню до суду з цим позовом передували запити до відповідного суб`єкта владних повноважень й отримання інформації, що такий суб`єкт не буде звертатися до суду за захистом законних інтересів держави.
Стосовно предмету та підстав позову, можливості пред`явлення до юридичної особи позову зобов`язального характеру щодо укладення договору з суб`єктом владних повноважень.
У позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єктом владних повноважень, який має бути позивачем у цій справі, є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради. Але, з огляду на його бездіяльність (не звернення до суду з позовом до НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", ОСОБА_1 про зобов`язати протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768), внаслідок чого не захищаються інтереси держави, з цим позовом звертається саме прокурор в особі вказаного суб`єкта.
У свою чергу, перший відповідач стверджує, що будь-якої бездіяльності з боку Департаменту не відбувалося, оскільки уповноваженим органом не розроблена відповідна облікова документація на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Міський особняк, що розташований за адресою : вул. Короленка, 2 у м. Полтава та відповідно не подана до Департаменту, а відтак і обов`язок у першого відповідача, який не є власником будь-якої з частин такого об`єкту, з укладення охоронного договору не настав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами четвертою та п`ятою статті 54 Конституції України визначено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Законом України від 20.09.2006 № 165-V «Про ратифікацію Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи» ратифіковано Конвенцію про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985 (далі – Конвенція), відповідно до статті 3 якої кожна Сторона зобов`язується: 1. вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; 2. за допомогою таких заходів і діючих в кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць.
За змістом статті 1 Конвенції вираз “архітектурна спадщина” включає, зокрема, такі нерухомі об`єкти як пам`ятки, тобто усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення.
Статтею 4 цієї Конвенції визначено, що кожна Сторона зобов`язується, зокрема, запобігати спотворенню, руйнуванню або знищенню об`єктів спадщини, що охороняються.
Положеннями статті 10 Конвенції визначено, що кожна Сторона зобов`язується прийняти комплексну політику збереження архітектурної спадщини, яка заохочує програми реставрації та підтримання в належному стані архітектурної спадщини.
Відповідно до статті 15 Конвенції кожна Сторона зобов`язується утверджувати у громадській думці розуміння необхідності збереження архітектурної спадщини як елемента культурної самобутності і джерела натхнення і творчості для сьогоднішніх і прийдешніх поколінь.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон № 1805-ІІІ.
Згідно із абзацами 2-3 преамбули до Закону № 1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.
Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону;
облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.
Згідно із частиною 1 статті 13 Закону № 1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що будівля по вул. Короленка, 2 у місті Полтаві відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590, з урахуванням змін, внесених розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 за № 529 має статус щойно виявленого об`єкту культурної спадщини.
В силу пункту 17 частини першої статті 6 Закону № 1805-III до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.
До повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону (пункт 11 частини другої статті 6 Закону № 1805-III).
За правилами статті 23 Закону № 1805-III усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.
На виконання вимог Закону № 1805-ІІІ Кабінетом Міністрів України 28.12.2001 постановою № 1768 затверджено Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, дія якого поширюється на укладення, зміну та припинення охоронного договору між власником (користувачем) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженим ним органом (особою) незалежно від форми власності на зазначені об`єкти та відповідним органом охорони культурної спадщини (пункт 2 Порядку № 1768).
Згідно із пунктами 5-7 Порядку № 1768 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) охоронний договір укладається на пам`ятку чи її частину за видами об`єктів культурної спадщини. В охоронному договорі зазначається режим використання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини, у тому числі території, на якій вони розташовані. Охоронні договори укладаються на пам`ятки культурної спадщини національного, місцевого значення, а також на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини з урахуванням особливостей, передбачених цим Порядком.
З огляду на зміст вищенаведеної норми права, саме юридичні або фізичні особи, у власності яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, або уповноваженим ним особи зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка.
Тобто, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки (особу) або уповноважений ним орган (особі), і саме власник, а за наявності уповноваженого органу такий орган, повинен бути його ініціатором.
Єдина система обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів, а також порядок переміщення (перенесення) пам`ятки визначена Порядком № 158.
Згідно із пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.
Відповідно до розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 № 529 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590, відповідно до статей 2, 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 2 статті 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини», підпункту 16 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 3650 «Про утворення та ліквідацію районів», наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року № 501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2019 року за № 941/33912, із метою збереження нерухомих об`єктів культурної спадщини області внесено зміни до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 15.10.2020 № 590 «Про затвердження Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області», виклавши частину розпорядження в наступній редакції:
«1. Затвердити Переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини:
1.1 Кременчуцького району Полтавської області;
1.2 Лубенського району Полтавської області;
1.3 Миргородського району Полтавської області;
1.4 Полтавського району Полтавської області.
2. Рекомендувати органам місцевого самоврядування:
Повідомити рекомендованим листом власників об`єктів культурної спадщини або уповноважені ним органи про внесення інформації про належні їм об`єкти культурної спадщини до переліків щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області, зазначених у пункті 1 розпорядження, протягом 10 календарних днів після видачі розпорядження;
Забезпечити виготовлення облікової документації відповідно до вимог наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року № 501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» в установленому законодавством порядку до 15.12.2021;
Забезпечити подання облікової документації на розгляд Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини при Департаменті культури і туризму обласної державної адміністрації (Удовиченко І.А.) для подальшого внесення інформації про щойно виявлені об`єкти культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України в установленому законодавством порядку до 20.12.2021.
Відповідальним виконавцям пункту 2 розпорядження інформувати Департамент культури і туризму обласної державної адміністрації (Удовиченко І. А.) у встановлені строки для подальшого узагальнення та інформування облдержадміністрації до 31.12.2021».
Пунктом 2 наказу Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації від 08.06.2023 № 68 «Про внесення змін до Наказу Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації № 186 від 22.11.2021 «Про укладення охоронних договорів» делеговано відповідним структурним підрозділам виконавчих комітетів та рад відповідних сільських, селищних, міських об`єднаних територіальних громад повноваження укладати охоронні договори на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини з власниками або уповноваженими ним органами (особами), незалежно від форм власності на ці об`єкти, в установленому порядку відповідно до чинного законодавства.
З огляду на вказане, саме Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради є уповноваженим органом на виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації, а також укладення із власниками або уповноваженими ним органами (особами) охоронного договору на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768, що дозволяє йому набути статусу позивача у цій справі за умови доведення прокурором протиправної бездіяльності відповідачів.
Наполягаючи на наявності протиправної бездіяльності НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_1 в частині невиконання свого обов`язку щодо звернення до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації з заявою про укладення охоронного договору на вказану будівлю в порядку та відповідно до вимог законодавства про охорону культурної спадщини, прокурор зазначає, що саме відповідачі, як користувач та власник щойно виявленого об`єкту культурної спадщини на виконання вимог статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2020 № 1805-III після отримання повідомлення повинні були укласти вищевказаний охоронний договір, однак, таких дій не вчинили.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 806/1536/18 аналізував правову природу охоронного договору, дійшов висновку, що такий договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
У постанові від 24 травня 2021 року у справі № 640/4482/20 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства уповноваженим органом на укладення охоронного договору на пам`ятку місцевого значення є власник або уповноважений ним орган.
Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, судом встановлено, що власниками щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 є НУ "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" та ОСОБА_1 .
При цьому, суд посилається на довідку від 21.08.2024 № 15-08/2997, відповідно до якої вищевказаний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, перебуває на балансі Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка", інвентаризаційний номер 101320031.
Разом з цим, згідно з наявними у матеріалах справи копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т . 1 а. с. 98) станом на 14.02.2025 (дата формування витягу) відомості про право власності, інші речові права за адресою : Полтавська обл., м. Полтава, вул. Короленка, будинок 2 у вказаних реєстрах відсутні.
Колегія суддів зауважує, що прокурором не надано до матеріалів справи жодного документа, який свідчив би про те, що Університет є власником щойно виявленого об`єкту культурної спадщини, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2. А відтак, висновок суду про наявність у першого відповідача статусу власника такого об`єкта або уповноваженого ним органу є таким, що спростований під час апеляційного перегляду справи.
Разом з цим, відповідно до довідки Міністерства освіти і науки України від 21.08.2024 № 15-08/2997 на балансі Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" обліковується житловий будинок двох поверховий на три квартири, цегляний, білого кольору по вулиці Короленка, 2 інвентарний номер 101320031, первісною вартістю 1160713.00 грн, дата введення в експлуатацію (дата постановки на балансовий облік) 03.01.1959. 
Відповідно до пункту 1.2 Статуту Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" (т. 1 зворот а. с. 70), який затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 01.02.2022 № 90, Національний університет "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" – автономний та самоврядний заклад вищої освіти зі статусом національного, який є державною бюджетною установою й належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України. 
За визначенням, наведеним у пункті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 3 жовтня 2019 року № 157-IX (далі – Закон № 157-IX), уповноважений орган управління - орган, до сфери управління якого належить балансоутримувач.
Отже, з огляду на те, що балансоутримувачем будівлі за адресою : м. Полтава, вул. Короленка, 2 є Університет, уповноваженим органом управління апелянта - Міністерство освіти і науки України, до якого прокурором жодних вимог у цій справі не заявлено.
Колегія суддів враховує, що стверджуючи про те, що Університет, як балансоутримувач вказаної будівлі, є належним відповідачем у цій справі, оскільки є її користувачем, прокурор не посилається на жодну норму права, яка б дозволяла зробити такий висновок, та за відсутності будь-якого мотивування зазначає, що балансоутримувач будинку апріорі є його користувачем. При цьому, жодного документу, який би свідчив про використання Університетом цього будинку у своїй господарській діяльності (витрати, отримання доходів від здачі будинку в оренду, тощо) матеріали справи не містять.
На переконання колегії суддів, вищевказаного твердження прокурора недостатньо для того, щоб вважати Університет співвласником пам`ятки культурної спадщини або уповноваженим ним органом у розумінні статті 23 Закону № 1805-ІІІ.
Надаючи оцінку твердженням першого відповідача про відсутність у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності як позивача так і Університету, колегія суддів враховує, що наявними у матеріалах справи документами, зокрема, листом Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації від 08.10.2024 № 01-20/1844 на лист прокуратури від 26.09.2024 № 55-75-14601ВИХ-24 вих-23 вих-24, підтверджено, що ініціювання питання занесення Міського особняку, що розташований за адресою : вул. Короленка, 2 у м. Полтава до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не проводилося, оскільки відсутня облікова документація (IV Розділ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 11 березня 2024 року)), а охоронний договір на даний об`єкт не укладено також через відсутність облікової документації.
Колегією суддів встановлено та не заперечується учасниками справи, що облікова документація на Міський особняк, що розташований за адресою : вул. Короленка, 2 у м. Полтава, не розроблена та не затверджена і на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1.5 Порядку № 158, фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.
В силу вимог пункту 2.1 Порядку № 158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.
Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 158, на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація. 
Облікова документація у паперовій формі має бути скріплена, пронумерована згідно зі змістом та містити титульний аркуш. Облікову документацію підписує керівник органу охорони культурної спадщини. Титульний аркуш має містити назву об`єкта культурної спадщини, найменування замовника та розробника, ідентифікаційний код та підпис керівника розробника (пункт 3.6 Порядку № 158).
На виконання вимог пункту 4.8 Порядку № 158, уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
З огляду на вищевикладене, Університет не є уповноваженим органом, який зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.
Водночас, ані Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації, ані Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, які в силу вищенаведених норм можуть вважатися уповноваженим органом у розумінні Порядку № 158, не забезпечено складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини протягом 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини «Міський особняк», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2, до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавського району Полтавської області.
У свою чергу, за відсутності складеної Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради облікової документації на вказану будівлю, навіть за умови доведеності прокурором наявності у Університету статусу власника (користувача) або уповноваженого ним органу, апелянт фактично позбавлений можливості виконати покладений на нього прокурором обов`язок з укладення охоронного договору з незалежних від нього обставин.
Колегія суддів також враховує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 440/12146/25, яке набрало законної сили, задоволено частково адміністративний позов Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерства культури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації відносно не складення відповідної облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк» за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 та зобов`язано Департамент культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації скласти відповідну облікову документацію на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Міський особняк» за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2.
Однак, на час перегляду цієї справи у суді апеляційної інстанції вищевказане судове рішення Департаментом культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації не виконано.
Колегія суддів зазначає, що наявність такого документа, як облікова документація об`єкта культурної спадщини для укладення охоронного договору не є формальністю. Зазначений документ є однією з невід`ємних складових договору для визначення даних щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень. Відсутність належно оформленої облікової документації унеможливлює виконання обов`язку власника щодо укладення охоронного договору відповідно до вимог Порядку № 1768.
Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 1768 (в редакції станом на 08.10.2024 – дата складання повідомлення про укладення охоронного договору) охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частину складається за формою згідно з додатком 2 та повинен містити такі додатки:
1) акт візуального обстеження з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт візуального обстеження поновлюється не рідше ніж раз на три роки. Якщо стан об`єкта культурної спадщини значно змінився після проведення робіт на об`єкті, - протягом п`яти календарних днів після його зміни;
2) план території об`єкта культурної спадщини;
3) облікова картка (форма якої визначається МКІП).1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого визначається МКІП) з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на п`ять років. Якщо стан пам`ятки або її частини значно змінився після проведення робіт на пам`ятці, - протягом п`яти календарних днів після його зміни.
В свою чергу, відповідно до пункту 3.1. Порядку № 158, на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація. Отже, облікова картка є складовою облікової документації на відповідний об`єкт. 
З сукупності вищенаведених обставин слідує, що до моменту розроблення облікової документації на об`єкт неможливо укласти охоронний договір щодо такого об`єкта.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що виникненню у власника охоронного об`єкту обов`язку укласти відповідний охоронний договір передує необхідність вчинення уповноваженим органом дій щодо оформлення відповідних документів на такий об`єкт, зокрема, облікової документації.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до статті 38 Закону № 1805-ІІІ фінансування охорони культурної спадщини здійснюється за рахунок коштів загального і спеціального фондів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів.
Джерелами фінансування заходів у сфері охорони культурної спадщини можуть бути кошти власників пам`яток чи уповноважених ними органів або осіб, які набули права володіння, користування чи управління пам`ятками, кошти замовників робіт, передбачених статтями 22 і 37 цього Закону, благодійні внески та пожертвування, у тому числі валютні, на охорону культурної спадщини та інші джерела, не заборонені чинним законодавством.
Аналіз вищенаведеної норми права дозволяє дійти висновку, що власник пам`ятки чи уповноваженого ним органу або особа, яка набула права володіння, користування чи управління пам`ятками охоронного об`єкту, має право, а не обов`язок профінансувати роботи зі складання облікової документації, що спростовує твердження прокурора про зворотне.
Також, у контексті спірних правовідносин, заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що внаслідок не застосування судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин наведених норм Порядку № 158 у взаємозв`язку із положеннями Порядку №1768, судом взагалі не надано правової оцінки доводам Університету, викладеним у відзиві, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Так, відповідно до пункту 13 Порядку №1768, після внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власнику (користувачу) цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі). У такому разі власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання такого повідомлення.
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів направлення уповноваженим органом охорони культурної спадщини у встановлений законом спосіб повідомлення Університету в письмовій формі про набуття правового статусу щойно виявленого об`єкта.
Наявний у матеріалах справи скріншот з сайту Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА (т. 1 а. с. 46) про відправлення електронного повідомлення на електронну адресу, можливо, ректору Університету не дає змоги достеменно встановити факт отримання апелянтом повідомлення про укладення охоронного договору від 08.10.2024 № 01-20/1843, на яке посилається прокурор у позові.
Крім того, відповідно до пункту 4.6 Порядку № 158 про внесення нерухомого об`єкту культурної спадщини до Переліку, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних (військових) адміністрацій у десятиденний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі) письмове повідомлення за формою, наведеною в додатку 4 до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в Журналі обліку видачі повідомлень про статус нерухомого об`єкта культурної спадщини за формою, наведеною в додатку 5 до цього Порядку.
Однак, Університет заперечує надсилання йому та отримання ним такого письмового повідомлення за формою, наведеною в додатку 4 до Порядку № 158 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а прокурор доказів на спростування такого твердження апелянта до суду не надав.
Водночас, як випливає зі змісту пункту 13 Порядку № 1768, обов`язок власника (користувача) пам`ятки щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженого ним орган (особа) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини виникає не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання повідомлення в письмовій формі про набуття будівлею правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини. 
Тобто, обов`язок укласти охоронний договір виникає у власника (користувача) щойно виявленого об`єкта культурної спадщини з моменту обізнаності його про набуття правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини і така обізнаність має бути доведена шляхом надання до суду належних та достовірних доказів.
А відтак, за відсутності доказів отримання першим відповідачем вищевказаного письмового повідомлення у спосіб, встановлений законом, Порядком № 158 та Порядком № 1768, не можна вважати таким, що розпочав свій перебіг, встановлений пунктом 12 Порядку № 1768 місячний строк на укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.
Посилання прокурора на взагалі обізнаність апелянта про набуття будівлею за адресою: м. Полтава, вул. Короленка, 2 правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, не звільняє відповідний орган охорони культурної спадщини діяти у лише у спосіб, на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено частиною 2 статті 19 Конституції України.
За встановлених у справі обставин колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах прокурором не доведено допущення Університетом протиправної бездіяльності в частині укладення з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронного договору на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, а відтак, відсутні підстави для зобов`язання першого відповідача укласти такий договір у примусовому порядку.
Також колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що вимога укладення охоронного договору на весь об`єкт, яка заявлена прокурором та задоволена судом першої інстанції, не ґрунтується на положеннях законодавства, оскільки відповідно до положень пунктів 1, 2, 5, 12, 13 Порядку № 1768, на які прокурор посилається у позовній заяві, передбачено укладення охоронного договору не на весь об`єкт, а пропорційно до частки у праві власності (користування) на такий об`єкт.
Однак, прокурор жодним чином не врахував це під час формулювання позовної вимоги, а суд першої інстанції не звернув на це уваги під час ухвалення рішення та фактично зобов`язав кожного з відповідачів укласти охоронний договір на весь об`єкт, що не може бути прийнятним.
Судом першої інстанції вказаним обставинам належної правової оцінки не надано, внаслідок чого суд помилково погодився з доводами прокурора про наявність підстав для задоволення позовних вимог, скерованих до Університету.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, у повній мірі встановлено всі обставини, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.
З огляду на викладене, враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в результаті чого суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зобов`язання Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у справі № 440/17422/25 в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції про сплату судового збору Університетом сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на користь Університету підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської окружної прокуратури Полтавської області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 -329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 по справі № 440/17422/25 в частині задоволення позову виконувача обов`язків керівника Полтавської окружної прокуратури Хмари Максима в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" про зобов`язання Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення – "Міський особняк" по вул. Короленка, 2 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 - скасувати.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. 
Стягнути на користь Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" (проспект Віталія Грицаєнка, 24, м.Полтава, код ЄДРПОУ 02071100) за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Антона Грицая, 1, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ 029100) сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано 16.07.2026 року.