| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/12655/25 Головуючий у 1 інстанції: Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Аліменка В.О.
Безименної Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 232730024538 від 08.10.2025 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи на Відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» з 16.05.2005 р. по 31.06.2006 р. та за Списком №2 з 30.10.1991 р. по 29.10.1995 р., з 01.11.1996 р. по 20.08.2002 р., з 15.11.2002 р. по 15.05.2005 р. та призначити пенсію за віком на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.09.2025 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року адміністративний позов задоволено позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08.10.2025 №232730024538 про відмову ОСОБА_1 призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 (до пільгового стажу необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 період роботи на відкритому акціонерному товаристві "Черкаське хімволокно" з 16.05.2005 по 31.06.2006 та за Списком №2 з 30.10.1991 по 29.10.1995, з 01.11.1996 по 20.08.2002, з 15.11.2002 по 15.05.2005. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт вказує, що за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів її загальний страховий стаж становить 25 років 07 місяців 01 день, однак періоди роботи за довідкою від 17 червня 2014 року №152 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2, оскільки, така довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку №637. При цьому, апелянт наголошує, що для підтвердження пільгового стажу необхідно встановити не лише факт роботи на відповідній посаді, а й характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день, належність професії або посади до відповідного Списку, а щодо періодів роботи після 21 серпня 1992 року - також наявність результатів атестації робочих місць. Крім того, апелянт посилається на те, що у разі ліквідації підприємства періоди роботи, які зараховуються до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, мають підтверджуватися відповідною комісією при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях згідно з Порядком №18-1.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою №17581 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
За результатами розгляду поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 08 жовтня 2025 року №232730024538, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Листом від 15 жовтня 2025 року №2300-0204-8/80109 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що за результатами розгляду наданих документів її страховий стаж становить 25 років 07 місяців 01 день. При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи з 02 квітня 1990 року до 15 липня 1991 року згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 02 квітня 1990 року, оскільки, відсутня інформація про неможливість документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначений період.
Крім того, у вказаному листі Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначило, що до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 17 червня 2014 року №152, оскільки, така довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За приписами ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
У відповідності до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Згідно з пунктом 23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Відповідно до пункту 24 Порядку №637, для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з пунктом 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Підпунктом 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах: довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).
У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії.
Документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» подаються для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу.
Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Підставою для прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення від 08 жовтня 2025 року №232730024538 про відмову у призначенні пенсії зазначено відсутність у ОСОБА_1 необхідного пільгового стажу. 
При цьому, як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15 жовтня 2025 року №2300-0204-8/80109, за результатами розгляду поданих документів страховий стаж позивача визначено у розмірі 25 років 07 місяців 01 день, однак до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 17 червня 2014 року №152 з мотивів її невідповідності вимогам пункту 20 Порядку №637.
Отже, спір у цій справі зводиться до перевірки правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08 жовтня 2025 року №232730024538 у частині незарахування ОСОБА_1 спірних періодів роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» до пільгового стажу з підстав невідповідності довідки від 17 червня 2014 року №152 вимогам пункту 20 Порядку №637.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що підстави відмови у призначенні пенсії мають оцінюватися саме в межах мотивів, покладених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області в основу рішення від 08 жовтня 2025 року №232730024538 та повідомлених позивачу листом від 15 жовтня 2025 року №2300-0204-8/80109.
Зі змісту вказаних документів вбачається, що підставою для незарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області визначило невідповідність довідки від 17 червня 2014 року №152 вимогам пункту 20 Порядку №637.
Водночас, обмежившись посиланням на формальну невідповідність зазначеної довідки вимогам пункту 20 Порядку №637, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не надало належної оцінки іншим поданим ОСОБА_1 документам, зокрема записам трудової книжки, документам архівного характеру та відомостям, які містяться у матеріалах пенсійної справи.
При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не встановило недостовірності поданих позивачем документів, не спростувало факту роботи ОСОБА_1 у Відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» у спірні періоди та не навело мотивів, з яких надані документи у своїй сукупності не можуть підтверджувати відповідний стаж роботи.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08 жовтня 2025 року №232730024538 прийняте без всебічного, повного і об`єктивного розгляду поданих документів, що не відповідає вимогам пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №1058-IV.
Водночас, доводи апелянта про неможливість підтвердження пільгового стажу виключно записами трудової книжки не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції виходив не лише з факту наявності у трудовій книжці ОСОБА_1 записів про роботу у Відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно», а з оцінки наданих позивачем документів у їх сукупності.
Колегія суддів зазначає, що трудова книжка відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку №637 є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Отже, наявні в трудовій книжці належним чином оформлені записи про займані посади, періоди роботи, підстави внесення відповідних записів, засвідчення таких записів підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства не можуть бути залишені поза увагою органом, що призначає пенсію.
Разом з тим, у даній справі спірні періоди роботи ОСОБА_1 у Відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» підтверджувалися не лише трудовою книжкою, а й довідкою від 17 червня 2014 року №152, архівними довідками про заробітну плату від 17 червня 2014 року №153 та №154, а також, відповіддю Архівного відділу Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради від 25 червня 2025 року №1011,753в.
Беручи до уваги викладене, доводи апеляційної скарги про те, що трудова книжка не містить усіх відомостей, необхідних для підтвердження пільгового характеру роботи, є необґрунтованими та не свідчать про правомірність відмови у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу, оскільки, відповідач не довів недостовірності записів трудової книжки та інших поданих документів, а також не навів належних мотивів їх відхилення. 
Окремо колегія суддів звертає увагу, що формальна невідповідність довідки від 17 червня 2014 року №152 окремим вимогам пункту 20 Порядку №637 не може оцінюватися без урахування інших доказів, наданих ОСОБА_1 на підтвердження спірних періодів роботи. Як вбачається з матеріалів справи, вказана довідка видана ТОВ «АРХ-СЕРВІС» та містить відомості про роботу ОСОБА_1 на умовах повного робочого дня у ВАТ «Черкаське хімволокно», із зазначенням відповідних посад, періодів роботи, структурних підрозділів, а також підстав для її видачі - особової картки обліку кадрів форми Т-2, наказів та розпоряджень по підприємству.
Зазначені у довідці від 17 червня 2014 року №152 відомості узгоджуються із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , які містять посилання на відповідні накази про прийняття, переведення та звільнення, а також із наявними у матеріалах справи архівними довідками, що підтверджують періоди роботи позивача на відповідному підприємстві. 
При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не навело жодних конкретних обставин, які б свідчили про недостовірність зазначених у довідці від 17 червня 2014 року №152 відомостей або про їх суперечність іншим документам, поданим позивачем.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виключно на невідповідність довідки від 17 червня 2014 року №152 вимогам пункту 20 Порядку №637 є недостатнім для висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на зарахування спірних періодів до пільгового стажу, оскільки, відповідач був зобов`язаний надати оцінку усім поданим документам у їх сукупності, а не обмежуватися формальним аналізом одного документа. 
Щодо посилання апелянта на необхідність підтвердження результатів атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року, колегія суддів зазначає наступне.
Так, зі змісту рішення від 08 жовтня 2025 року №232730024538 та листа від 15 жовтня 2025 року №2300-0204-8/80109 вбачається, що підставою для незарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області визначило саме невідповідність довідки від 17 червня 2014 року №152 вимогам пункту 20 Порядку №637, а не встановлену за результатами належної перевірки відсутність атестації робочих місць чи недостовірність відомостей про умови праці позивача.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей, зокрема щодо умов праці особи.
Отже, у разі наявності сумнівів щодо підтвердження умов праці, характеру виконуваної роботи або результатів атестації робочих місць Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не було позбавлене можливості витребувати необхідні документи чи здійснити перевірку наданих відомостей у встановленому законом порядку.
Натомість, матеріали справи не місять доказів, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вжило передбачених законом заходів для перевірки спірних відомостей, витребування додаткових документів або з`ясування обставин, необхідних для повного та об`єктивного вирішення питання щодо права ОСОБА_1 на зарахування відповідних періодів до пільгового стажу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необхідності підтвердження результатів атестації робочих є необґрунтованими.
З приводу посилання апелянта на необхідність підтвердження спірних періодів роботи комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України відповідно до Порядку №18-1, колегія суддів зазначає наступне.
Так, застосування процедури підтвердження пільгового стажу комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, пов`язується з ліквідацією підприємства, установи, організації без визначення правонаступника та неможливістю отримання належних документів у загальному порядку. 
Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не навело у рішенні від 08 жовтня 2025 року №232730024538 таких обставин як самостійної підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу.
Крім того, надана позивачем довідка від 17 червня 2014 року №152 містить відомості про підстави її видачі, зокрема посилання на особову картку обліку кадрів форми Т-2, накази та розпорядження по підприємству, а також відомості щодо зберігання архівної документації. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не встановило, що зазначена довідка видана неналежним суб`єктом, не довело недостовірності наведених у ній відомостей та не обґрунтувало неможливості їх перевірки у встановленому законом порядку.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необхідності підтвердження спірних періодів роботи виключно комісією відповідно до Порядку №18-1 є необґрунтованими, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не довело наявності підстав для незарахування поданих ОСОБА_1 документів, не спростувало достовірності відомостей, зазначених у них, та не обґрунтувало неможливості перевірки таких відомостей у встановленому законом порядку.
Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей, зокрема щодо умов праці особи.
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не довело, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року ним були вжиті всі необхідні заходи для перевірки відомостей, зазначених у поданих документах, або що такі документи містять недостовірні відомості.
З огляду на викладене, саме лише посилання відповідача на невідповідність довідки від 17 червня 2014 року №152 вимогам пункту 20 Порядку №637, без належної оцінки інших документів та без спростування достовірності відомостей, зазначених у них, не може вважатися достатньою правовою підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08 жовтня 2025 року №232730024538 є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до пільгового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 вересня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про частухову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.
Безименна Н.В.